‎Dă‎-‎mi drumul!
‎Lockwood?
‎- E cineva aici! ‎- Lockwood!
‎Aici!
‎- Lockwood! ‎- Suntem de la DCCM.
‎- Mai e cineva aici? ‎- Lockwood!
‎O SERIE DE MORȚI BIZARE
‎FANTOME PRINTRE NOI
‎ATINGEREA FANTOMEI UCIDE
‎DECESE
‎SE IMPUNE STAREA DE ASEDIU
‎CRIZĂ ECONOMICĂ
‎FIER, ARGINT, SARE: CEA MAI BUNĂ APĂRARE
‎ACȚIUNI ÎN TEHNOLOGIE
‎BAZAT PE ROMANELE ‎LUI JONATHAN STROUD
‎TINERII SIMT FANTOMELE
‎DECESE
‎„PROBLEMA” ‎DE 50 DE ANI
‎LOCKWOOD ȘI ASOCIAȚII
‎Dră Lockwood?
‎Nu, e numele agenției. ‎Eu sunt Lucy Carlyle.
‎- Trebuie să fi fost o confuzie. ‎- Lockwood e partenerul meu.
‎Angajatorul meu, mai degrabă. ‎Sau mai mult colegul meu.
‎- E aici? ‎- Nu. Am sunat-o pe mama ta.
‎Nu i-ați spus unde sunt, nu?
‎N-a întrebat, scumpo. Părea ocupată.
‎Chem doctorul să te examineze. ‎Odihnește-te până îți dă undă verde.
‎Dră Carlyle?
‎Lucy Carlyle?
‎Dumnezeule!
‎Dle Lockwood.
‎Da. Bună ziua! Cu cine am plăcerea…
‎Inspector Barnes.
‎De la DCCM.
‎Nu-mi place să întâlnesc agenți ‎care dau foc la case, pun vieți în pericol
‎și încalcă atâtea legi, ‎că nici nu știu că există.
‎Dați-mi voie să vă spun varianta mea!
‎Poate că nu știți,
‎dar ni s-a oferit o descriere înșelătoare ‎a situației de la fața locului.
‎Am fost atacați violent de…
‎Nu poate fi corect.
‎Îi datorezi dnei Hope 60.000 de lire ‎pentru pagube în două săptămâni
‎sau avocații vă vor închide.
‎Voi îi datorați, suntem asigurați de DCCM.
‎Ai folosit rachete cu magneziu ‎în interior și n-ai avut lanțuri.
‎Polița ta e nulă.
‎Am scos dosarul tău. Scrie că ai fost ‎de capul tău. Fără supraveghere.
‎Las-o pe seama adulților, ‎să nu moară cineva!
‎N-o să moară nimeni sub supravegherea mea.
‎Nu ești responsabil. Eu sunt.
‎Plătește sau te închidem!
‎- Unde e Lockwood? ‎- Nu te bucura prea tare să mă vezi!
‎Ce zici de: „Mă bucur că ești bine, Lucy!” ‎sau „Mă bucur că ești în viață”?
‎Mă bucur că ești bine, Lucy. ‎Mă bucur că ești în viață.
‎- Nu spune aceleași cuvinte! ‎- Unde e Lockwood?
‎De unde naiba să știu? A dispărut.
‎Ai fost în spital. De ce?
‎Lasă-mă o secundă!
‎Dacă vorbești metaforic, ‎spune-mi cât înseamnă asta,
‎dacă durează peste un minut, mă ocup…
‎În ultimele 12 ore, ‎era să fiu ucisă de un Tip II.
‎De două ori.
‎Am sărit dintr-o casă în flăcări, ‎am căzut de la șase metri
‎și mi s-a băgat un tub pe gât ‎ca să mi se aspire plămânii, așteaptă!
‎- Dacă așteptați, nu s-ar fi întâmplat. ‎- Ai întârziat.
‎Îmi făceam treaba ‎ca să știm în ce ne băgăm,
‎presupun că nu era un bătrân…
‎Ea este.
‎Cum a luat casa foc, Lucy?
‎Ce tânără era!
‎- I-ai dat foc, nu? ‎- Femeia asta.
‎- Cine era? ‎- Nici măcar nu asculți.
‎George! Poza asta. ‎Asta e femeia care ne-a atacat aseară.
‎Am simțit că are nevoie de ajutorul meu. ‎Spune-mi cine e!
‎A fost vedetă în anii '80, se pregătea ‎de Hollywood, dar a dispărut.
‎I-am găsit cadavrul zidit într-un horn. ‎Cineva i-a făcut asta.
‎Dacă te-ai fi interesat înainte să intri…
‎Lockwood a luat decizia. ‎Ce voiai să-i spun?
‎Să-i spui nu. Trebuie s-o faci ‎sau o să fie și mai rău.
‎Vă înțelegeți și fără mine. ‎Aș spune că duduia casa, dar…
‎Unde ai fost? De ce n-ai așteptat?
‎George știe cine era fantoma.
‎Putem s-o facem mai târziu?
‎Am nevoie de somn. ‎Discutăm la micul dejun?
‎Dacă poți să faci tocană ‎de verdețuri cu orez,
‎te iubesc pe vecie.
‎Interesantă ținută, Luce!
‎Nu mi-aș fi imaginat că-ți plac inorogii. ‎Sau curcubeiele.
‎Dă-mi drumul!
‎Lucy?
‎Lucy!
‎Ce faci?
‎Există încuietoare ‎și alții care au nevoie la toaletă.
‎Ce te-a apucat?
‎Nu e normal.
‎Bună, Norrie!
‎N-o să ghicești unde sunt!
‎Mi-am ținut promisiunea.
‎Sunt la Londra.
‎Fittes și Rotwell nici nu s-au uitat ‎la mine, așa că am ajuns…
‎Nici nu știu unde am ajuns.
‎E o agenție mică, condusă de doi băieți.
‎Unul snob, care se crede ‎centrul Universului
‎și amicul său deloc sociabil.
‎Aseară am dat foc la o casă, ‎luptând cu un Tip II.
‎Fantoma ei…
‎mi-a amintit de tine.
‎Când am luat legătura cu ea, a fost…
‎Nu știu, n-am mai simțit ‎niciodată așa ceva.
‎Parcă era…
‎Parcă era în mintea mea. ‎Parcă avea nevoie de mine, știi?
‎Parcă trebuia s-o ajut.
‎Așa cum trebuia să te ajut pe tine.
‎Cred că o iau razna.
‎Mi-aș dori să fii aici cu mine.
‎Îmi lipsești.
‎Îmi lipsești mult.
‎Mersi! Arată grozav.
‎Ba nu. Arată ‎de parcă am gătit-o în vulcan.
‎Acum am înțeles toată povestea.
‎- Alături de restul Londrei. ‎- „Rebeli” sună grozav.
‎„Învinuiți de incendiu” îi ia fața.
‎Bravo! M-au numit Andrew Lockwood.
‎Nu cred că e cea mai mare problemă. ‎Am avut multe anulări.
‎- DCCM-ul o să fie furioși. ‎- Vom fi bine. Rezolv eu.
‎Dar nu e doar asta.
‎Lucy are ceva.
‎Toți suntem tensionați.
‎A făcut baie îmbrăcată.
‎Fetele sunt dubioase cu băile.
‎- Lasă-le în pace! ‎- Nu e amuzant.
‎De când ai angajat-o, ne merge prost. ‎Dacă e labilă psihic?
‎- N-are cum. ‎- Nu ești mare cunoscător.
‎- Ai nevoie de oameni normali. ‎- Chiar te consideri normal?
‎Dacă erai, ai fi rămas la Fittes ‎și n-am fi fost prieteni.
‎Toată lumea se preface ‎că au totul sub control.
‎DCCM-ul, agențiile mari. ‎Totul e de fațadă.
‎Lumea a luat-o razna ‎și normalul nu rezolvă nimic.
‎Noi înțelegem asta. ‎Ăsta e sloganul nostru.
‎Tu te pierzi în cercetări,
‎dar găsești aurul ratat de toți.
‎Și da, Lucy poate fi cam excentrică, ‎dar e una de-a noastră.
‎Sunt sigur.
‎A dat foc unei case. O ia razna. ‎Trebuie s-o concediezi.
‎O să mă gândesc astă-seară.
‎DRAGĂ DOAMNĂ WHITE, ‎VĂ ROG SĂ-I PUNEȚI ASTA LUI NORRIE.
‎SPUNEȚI-I C-O IUBESC. ‎LUCY PUPICI
‎Dacă mă rănești,
‎nu te pot ajuta.
‎Dă-mi drumul!
‎Lockwood, trezește-te!
‎E aici.
‎- Cine? ‎- Annabel Ward, fantoma de pe Sheen.
‎Haide, unde ți-e geanta?
‎Jos. Ia bocancii!
‎Bocancii?
‎Nici nu traversezi palierul ‎ca să mă enervezi?
‎- Fantoma lui Annabel e aici. ‎- E imposibil.
‎De ce aș minți? A fost în camera mea.
‎Bine. Stați 20 de secunde! Nu metaforic.
‎Atâtea și fără pantaloni?
‎Sunt pentru mămăligi.
‎Nu simt nimic.
‎- Nu văd nimic. ‎- A fost aici.
‎Jur.
‎Te-ai trezit și plutea deasupra ta?
‎Da.
‎N-are noimă să fie aici.
‎I-am izolat sursa.
‎Am acoperit-o cu o plasă.
‎Cum a intrat aici? ‎Nu e ca și cum sursa e în casă.
‎Este?
‎S-a întors.
‎Se joacă cu noi.
‎George.
‎Nu te mișca!
‎Spune-mi că e o viespe!
‎Stai nemișcat!
‎Lasă, mișcă-te!
‎N-a fost viespe.
‎Dacă ai idee care poate fi sursa,
‎ar fi momentul să ne spui.
‎Încep să cred că… ‎S-ar putea să știu ce este.
‎Nu te grăbi! Nu ne presează nimic.
‎Unde e, Lucy?
‎Am avut inelul ei în mână ‎și am adormit cu el.
‎- Și acum o să murim. ‎- Deci e în pat?
‎Da. Poate. Nu știu. E posibil.
‎Trebuie să-l izolăm.
‎Fir-ar!
‎George, schimbă!
‎Uite-o!
‎În spatele meu!
‎Ține lanțul!
‎Păzea!
‎Am prins-o!
‎George, aruncă tot! Tot ce ai!
‎Nu știam că era sursa.
‎L-am luat pentru că simt ce simte ea.
‎Ce vrea.
‎E greu de explicat.
‎- O legătură de medium. ‎- Da!
‎Nu pot să cred ‎că ai furat sursa de la locație!
‎DCCM-ul ne îngroapă.
‎Mă scuzați! ‎Nu sunt singura care fură surse.
‎Dar craniul ridicol pe care experimentezi?
‎Annabel a fost blocată în zid 40 de ani,
‎nu s-a știut și DCCM-ul n-a făcut nimic.
‎Are nevoie de ajutor.
‎Și ce vrea să faci tu, după atâta timp?
‎Să rezolv. Să fac dreptate.
‎E moartă, Lucy.
‎Nu putem ajuta o fantomă. Trebuie ‎să-i distrugem sursa și să trecem peste.
‎Hai, George! Ia-mi partea!
‎Îți plac experimentele. Renunțăm la șansa ‎de a investiga un nou fenomen?
‎Legăturile de medium nu sunt mare știință.
‎Ți-a fost milă de ea. ‎I-ai auzit moartea. Sfârșit!
‎Dovedește-o!
‎Înainte să-l distrugi, ‎lasă-mă să încerc s-o contactez!
‎Să văd ce mai pot simți. ‎Să vă arăt că e real.
‎Nici gând! E prea periculos.
‎E aproape dimineață. ‎Fantoma va fi mai slabă.
‎Nu. Abia am scăpat cu viață. De două ori.
‎Pentru că ați fost nepregătiți. ‎De două ori. O s-o facem cum trebuie.
‎Trebuie să fac asta.
‎Ce spuneai despre oameni normali?
‎Dacă își permite cam multe, ‎suntem aici, da?
‎Bine.
‎Ai grijă!
‎E în regulă, Annabel.
‎Ești în siguranță.
‎Cântă o melodie în cameră.
‎Dansează cu mine!
‎Nu am chef.
‎Îi place.
‎E piesa noastră, hai!
‎E piesa lor.
‎A cui? A lui Annabel și…
‎E foarte fericită.
‎Îl iubește.
‎Mă uit la tine.
‎Dacă insiști.
‎Dansează pe melodie.
‎El o privește.
‎Ești sinceră?
‎I-ai spus unde să se ducă?
‎O vrea, dar e…
‎Ce este?
‎- Mă minți. ‎- E furios.
‎Jur. Dă-mi drumul!
‎- Gelos. ‎- Ba nu!
‎Minți!
‎- Ei îi e frică. ‎- Dă-mi drumul!
‎Bine.
‎Mă minți, Annabel!
‎- Ba nu. ‎- E în regulă.
‎- Jur. ‎- Mă iubește.
‎Mă iubești, nu?
‎Mi-ai dat inelul. ‎Nu m-ar răni niciodată. N-ar…
‎Trebuie să ne oprim. Acum.
‎- Uită-te la mine! ‎- Stai să vedem!
‎Ascultă! Dă-te! Oprește-te!
‎Oprește-te, te rog!
‎Mă doare! Nu!
‎- N-o face! Uită-te la mine! ‎- Lucy.
‎Oprește-te, te rog! Dă-mi drumul!
‎Nu pot… lasă-mă să respir!
‎- Dă-mi drumul! ‎- Lucy, gata!
‎- Gata! Annabel! ‎- Dă-mi drumul!
‎A sugrumat-o.
‎Inelul rămâne în beci ‎până îl ducem la furnale.
‎Ce? De ce ne oprim când facem progrese?
‎Gata cu proiectele! ‎Avem facturi de plătit.
‎Ce facturi?
‎- De 60.000 de lire? ‎- Ce?
‎În două săptămâni? Cum?
‎- De ce n-ai zis nimic? ‎- Fiindcă e numele meu pe ușă.
‎O să găsesc eu o cale.
‎Cum? Abia ne descurcăm când ne merge bine!
‎Un împrumut? Locul ăsta e o avere.
‎Locul ăsta e tot ce am de la părinții mei.
‎A vorbit gura fără mine.
‎S-a împrumutat deja pentru afacere. ‎Doamne, suntem distruși!
‎Nu-i adevărat. Ne trebuie ‎doar niște cazuri importante.
‎Poate că avem unul acum.
‎Bună ziua! Cu ce vă pot ajuta?
‎Concediaz-o pe Lucy Carlyle!
‎Imediat.
‎De ce aș face asta, inspectore?
‎Noi doi nu mai vrem presă nefavorabilă.
‎Nici n-a trebuit să mă chinui
‎ca să aflu că ai angajat un agent
‎care nici m-a promovat ‎clasa a IV-a, asta e ilegal.
‎Presupun că te-a mințit, altfel…
‎Sigur aveți treburi mai importante.
‎Lucrurile mărunte mă ajută să scap ‎de problemele importante.
‎Agenția ta e o mare problemă.
‎- Haideți, dle! ‎- Scapă de ea, dle Lockwood!
‎Cine era?
‎Greșeală.
‎Ascultați! Cât de faimoasă spuneați ‎că era Annabel?
‎Am abordat problema greșit.
‎Nu trebuie s-o ajutăm pe Annabel. ‎Ea ne ajută pe noi.
‎Serios? Cum?
‎Totul ține de expunerea în presă. ‎Dispariția ei a fost o mare știre.
‎Mai mare decât un incendiu.
‎Dacă îi descoperim ucigașul, ‎ziarele ne vor repara imaginea imediat.
‎Ai spus fără proiecte.
‎Nu mai e un proiect. E cazul principal.
‎- Nu ne aduce 60 de mii. ‎- Ne aduce și mai mult.
‎Gândiți-vă la milioanele de bătrâni
‎care evocă amintiri și citesc ziarele!
‎Ei adoră misterele.
‎E un subiect de primă pagină. ‎Barnes n-o să ne atace.
‎Nu mă implica! ‎Nu-mi vreau numele în ziar. M-am săturat.
‎Trebuie să știi să-i abordezi. ‎Lasă-mă pe mine!
‎Serios. Nu vreau să fiu în atenția lor.
‎Contează să rezolvăm cazul.
‎Aici are loc magia.
‎În liniște. Așa că fiți cuminți, da?
‎Asta e! A jucat în ‎Hamlet ‎în rolul Ofeliei.
‎Asta ce înseamnă?
‎De ce sunt înconjurat ‎de filistini? Așteptați!
‎„Ofelia lui Annabel Ward surprinde ‎profunzimea iubirii tragice.”
‎Exact!
‎Profunzimea asta.
‎De aceea erai îmbrăcată în cadă.
‎Ofelia s-a înecat lângă margarete.
‎De aceea le-am luat.
‎A înnebunit și s-a sinucis ‎din cauza purtării lui Hamlet.
‎Ea nu s-a sinucis.
‎Rolul de pe scenă și viața ei ‎s-au transpus în oglindă.
‎Hamlet și Ofelia, ‎Annabel și iubitul abuziv.
‎Crezi că actorul lui Hamlet a făcut-o?
‎Hugo Blake. Așa îl cheamă. Uitați!
‎„Cazul lui Annabel ‎a luat altă întorsătură,
‎când actorul Hugo Blake a fost arestat ‎pentru dispariția ei.
‎Se zvonește că avea o relație ‎cu partenerul său de afiș,
‎după ce au fost văzuți
‎la o cină intimă ‎într-un club exclusivist.”
‎Bravo! Nu e rău, pentru un filistin.
‎Uitați! Purta inelul.
‎Deci Blake a fost arestat și a scăpat?
‎Nu au avut probe concludente. ‎Fără martori, fără cadavru.
‎Uitați!
‎„Blake a fost eliberat fără acuzații.
‎Poliția a spus ‎că ancheta a ajuns într-un punct mort.”
‎Nu ca a noastră.
‎Bravo, Tony!
‎Faci cercetări înainte să acționezi acum.
‎E Tony? Sau îl cheamă Andrew acum?
‎Mai încet, Kipps! Suntem în bibliotecă, ‎nu într-o galerie pentru măgari.
‎El trebuie să fie noua ta asistentă.
‎Colegă.
‎Tu trebuie să fii Quill Kipps. ‎Am auzit de tine.
‎Nu ești șeful de echipă ‎cu cea mai mare mortalitate?
‎Sunt cel mai bun supraveghetor ‎de la cea mai bună agenție din țară.
‎Primesc cele mai periculoase misiuni ‎pentru că sunt foarte bun.
‎Dar mă descurc. Nu ca el.
‎N-o să faci mulți purici cu el.
‎Nu când o să afli cum e, de fapt.
‎Toți îl părăsesc.
‎O cheamă Lucy.
‎Eu mă numesc Lockwood.
‎Și-ți trebuie scară.
‎Ba nu.
‎Ba da.
‎- Nu te prea place, nu? ‎- E un tâmpit irelevant. Ignoră-l!
‎Trebuie să-l găsim pe Hugo Blake.
‎Am ceva de făcut întâi. ‎Ce-ar fi să luați cina? Fac cinste.
‎Îți place mâncarea italiană?
‎Te referi la pizza?
‎Exact la asta mă refer ‎și știu un loc bun.
‎E cel mai bun restaurant italian ‎la care am fost.
‎- Mereu ai locuit aici? ‎- În Zona 6. E un loc mai sigur.
‎De ce ai plecat?
‎Ai mei sunt minunați, ‎dar n-am putut rămâne.
‎Au avut patru copii. ‎Trei ingineri și un ciudat.
‎Mereu ai fost puțin…
‎Obsedat?
‎Da. Problema mi-a acaparat viața. ‎A acaparat viețile tuturor.
‎Nu e în regulă, așa că vreau să aflu…
‎- Ce? ‎- Totul!
‎Așa m-au concediat de la Fittes. ‎Ți-a zis Lockwood?
‎- Nu! ‎- E adevărat.
‎Am pus prea multe întrebări, ‎am fost în locuri neautorizate.
‎George Karim, sunt șocată!
‎Stai liniștită, am luat craniul ca plată!
‎Crezi că suntem mințiți ‎în legătură cu toate astea?
‎Bineînțeles că suntem mințiți. ‎Dar de cine, de ce și ce putem face?
‎Am avut un prieten ‎care era convins că astea n-au sens.
‎Cum a început, cum s-a răspândit,
‎cum pare să se înrăutățească, ‎orice am face.
‎Acum e mort. Poate că are răspunsurile ‎pe lumea cealaltă.
‎Cu el visai să vii la Londra?
‎Nu.
‎Era altcineva.
‎Dar toți eram colegi.
‎A mers prost. Groaznic. ‎Șeful m-a învinovățit.
‎Toți au făcut-o. Chiar și mama.
‎A trebuit să plec.
‎Undeva unde aș putea conta.
‎Da, ne-am riscat viețile, ‎cazul acesta contează mult pentru noi.
‎Annabel Ward ar fi putut fi o vedetă, ‎dar a fost ucisă cu cruzime.
‎Timp de prea mult timp, ‎autoritățile DCCM au stat deoparte
‎și au lăsat nedreptatea nepedepsită.
‎Au dezamăgit cetățenii.
‎- Am fost prea bun cu dl Lockwood? ‎- Fără îndoială.
‎Târăște DCCM-ul prin noroi ‎ca să-și salveze agenția de doi bani.
‎Cine naiba se crede?
‎E un mucos afurisit, dle.
‎Chiar dacă fapta e de zeci de ani, ‎are relevanță și acum.
‎La Lockwood și asociații ‎avem și noi o vedetă, pe Lucy Carlyle,
‎care nu doar a ajutat ‎la neutralizarea unui Tip II,
‎dar și-a folosit talentul ‎extraordinar de ascultare
‎pentru a se conecta cu Annabel.
‎Prin urmare, suntem mai aproape ‎de găsirea ucigașului ei
‎decât poliția și DCCM-ul…
‎Ți-am spus să nu mă implici.
‎Eu ți-am spus că rezolv. ‎De ce îți faci griji? E adevărat.
‎Nici n-am rezolvat cazul. ‎Dacă vede Hugo Blake și vine după mine?
‎Vom avea grijă de tine, Luce. ‎Ești cel mai mare atu al nostru.
‎Atu?
‎Doar atât sunt? Ceva care îți aduce bani?
‎Crezi că faci lucrurile altfel.
‎Dar ești ca restul. ‎Ești la fel de rău ca cei de acasă.
‎- Ai fost porc. ‎- Cum?
‎Am lăudat-o la televizor.
‎După ce ți-a cerut să n-o implici.
‎Ce te-a apucat? ‎Aseară voiai s-o concediez.
‎Poate ai avut dreptate.
‎Poate că mi-a fost întunecată judecata ‎în ultima vreme.
‎Barnes știe că e angajată ilegal. ‎A trebuit să fac ceva.
‎Și eu am judecat greșit.
‎Nu are unde să se ducă. ‎N-ar trebui s-o concediezi.
‎Hai s-o lăsăm să se calmeze!
‎Deschideți!
‎Deschideți ușa!
‎Adu fata!
‎O să fii bine.
‎Îți promit. Orice ar fi, rezolv eu.
‎Poți aștepta aici. ‎Am nevoie de dra Carlyle.
‎Nu. N-aveți ce să-i spuneți, ‎ce nu-mi puteți spune mie.
‎Așteaptă aici sau poți aștepta în celulă!
‎N-am nevoie de supraveghere.
‎Nu de la tine.
‎Ne bucurăm să avem o vedetă ‎ca tine la DCCM.
‎Nu sunt…
‎Deci primești declarații de la Tip II.
‎N-am spus asta.
‎Credeam că-ți folosești talentul
‎ca să-l găsești ‎pe ucigașul lui Annabel Ward?
‎Da, îl cheamă Hugo Blake.
‎- Da? ‎- Da.
‎Sigur n-ai aflat dintr-un ziar vechi?
‎Nu. E mai mult decât atât.
‎Bun. L-am adus, ‎dar nu avem dovezi ca să-l acuzăm.
‎Poate ne ajuți tu.
‎Pe str. Sheen a fost pensiune.
‎Blake spune că a condus-o, ‎dar că n-a intrat.
‎Mereu a susținut că erau doar prieteni.
‎Nu e adevărat.
‎Arată-ne dovada!
‎Îl acuzi de crimă.
‎Folosește-ți legătura cu Annabel ‎ca s-o dovedești!
‎Stați, nu! Nu merge așa.
‎Nu pot s-o pornesc.
‎M-am atașat de Annabel ‎fiindcă am simțit ceva.
‎- Voiam să fac ceva bun. ‎- Asta e șansa ta.
‎Ajută-ne să-l închidem!
‎Nu. V-am spus că nu pot.
‎Nu te vede. Nici nu știe că ești aici. ‎Hai, încearcă!
‎Ce vreți să fac?
‎Canalizeaz-o!
‎Spune-ne ce știe doar ea!
‎Identifică-l drept ucigașul ei! ‎Hai, dacă ești sigură că e vinovat!
‎Dumnezeule!
‎Simți ceva, nu-i așa?
‎Eu…
‎Nu pot.
‎- Spune-mi ce simți! ‎- Trebuie să ies de aici.
‎Spune-ne ce știi!
‎Nu simt nimic. Nu e nimic acolo.
‎Ai mințit ca să nu fii concediată ‎și să nu închidem agenția.
‎- Așa e? ‎- Dați-mi drumul!
‎E în regulă.
‎A plecat.
‎Ascultă-mă! Are prieteni influenți.
‎I-au dat avocați buni. ‎Nu-l putem reține mult.
‎Dacă nu cumva ai altceva?
‎Păcat!
‎Ai o călătorie gratuită. Spre casă.
‎Nu mai e casa mea.
‎Lockwood e un șarlatan.
‎Nu respectă regulile ‎și pune lumea în pericol.
‎A văzut o fată vulnerabilă ‎fără calificare,
‎singură și depășită de situație ‎într-un oraș mare și a profitat de ea.
‎Te rog.
‎Du-te acasă, cât mai poți!
‎Știam că va face asta.
‎Știam de când l-am văzut pe Wade la ușă.
‎Doamne, iau cele mai plictisitoare ‎și neinspirate măsuri, nu?
‎Vor să te folosească pentru a găsi dovezi?
‎Arată că nu au nimic la mână.
‎Apropo, ai fost genială, Luce. Sincer.
‎Poți opri mașina, te rog?
‎Ce faci?
‎Plec.
‎Demisionez.
‎Luce! Lucy!
‎Putem discuta în mașină? E periculos.
‎Nu avem ce discuta.
‎Voiai să mă concediezi. ‎M-ai păstrat că sunt un atu.
‎Nu e adevărat. A fost o neînțelegere.
‎Ciudat…
‎când nu înțelegi nimic despre mine.
‎N-ai idee prin ce trec, ‎atât timp cât ajungi la televizor.
‎- Ți-am cerut scuze. ‎- Ba nu.
‎E adevărat. Am vrut să opresc toate astea ‎până nu devenea periculos.
‎Asta arată cât de puține știi.
‎Poate că tu poți ‎să-ți oprești sentimentele,
‎dar eu mă înec aici.
‎Uneori, simt…
‎că mai bine mor.
‎Te înțeleg.
‎Și nu e adevărat, Lucy.
‎Avem nevoie de tine.
‎Și nu pentru că ești un atu.
‎Atunci, de ce?
‎Pentru că…
‎pentru că ești…
‎Ești Lucy Carlyle. Nu-ți putem da drumul.
‎Trebuie.
‎Barnes o să vă închidă. ‎Știe că sunt aici ilegal.
‎De aceea am mers la televiziune.
‎Ca să vadă Barnes că nu-mi pasă ‎de amenințări. Dă-le naibii de reguli!
‎Ei le încalcă mereu. Noi de ce nu putem? ‎De ce nu putem schimba regulile?
‎- Pentru că suntem nulități. ‎- Nu-i așa.
‎Suntem Lockwood și asociații.
‎Tu cu mine și cu George.
‎Îmi pare rău.
‎Rămâi, te rog.
‎Să nu mă mai minți niciodată!
‎Jură!
‎Nu te mai mint niciodată. Jur.
‎De ce ai aprins-o?
‎Ca să pari șmecher?
‎Cinci umbre și trei iscoade ne împresoară.
‎- Minți? ‎- Ce am jurat adineauri?
‎Fir-ar!
‎Suntem lângă spânzurătoarea Tyburn. ‎Cel mai bântuit loc din Londra.
‎Sincer, ești mai mult o povară ‎decât un atu, Lucy.
‎Lockwood, ceva nu e în regulă.
‎E închisă din interior.
‎Dacă e Blake?
‎Stai, Lockwood!
‎Îl confrunt eu.
‎Găsește-l pe George!
‎Vrei un ceai, cât îmi răscolești casa?
‎Un cub sau două?
‎Bine.
‎Cum vrei tu!
‎Fugi!
‎Ajutor!
‎Ajutați-mă, vă rog! Vă rog!
‎Ce bine! Repede, e cineva aici! ‎E cineva sus!
‎Te bucuri că n-am plecat?
‎Dezleagă-mă, te rog!
‎A fost mai incitant ‎decât să dormim devreme.
‎Să avem musafiri mai des!
‎Cine era? A spus ceva? ‎S-a dat de gol cumva?
‎Nu. Dar știu ce voia.
‎Hugo Blake trebuie să fi aflat de inel.
‎Vrea să-l recupereze ‎ca să nu-l lege de caz.
‎Poate. Oricine era, ‎îi arată valoarea ca dovadă.
‎Dovadă pe care n-o mai avem. ‎Am încurcat-o.
‎De fiecare dată când avem un avans, ‎cineva ne doboară la loc.
‎Ce e? De ce ai pus mutra aia?
‎- Care mutră? ‎- Aia!
‎Nu e mutra ta. ‎Așa faci când știi ceva și noi, nu.
‎Promiteți-mi că nu vă enervați!
‎De ce să ne enervăm?
‎Nu se poate!
‎N-ai făcut-o?
‎Inelul?
‎Nebuno!
‎Ce nai… ?
‎Subtitrarea: Ramona Coman