-Tack. -Tack.
Jag tänker förhöra dig på planerna. Man vet aldrig vilken som kommer behövas.
Det är viktigt att kommunicera snabbt och använda få ord.
Bra början. Du behövde 30 ord för att förklara det.
Vi har inte tid med lustigheter nu, Lucy.
Okej. Vad är plan C?
Den som inte strider gör en skyddscirkel.
Plan E, du slåss mot besökaren, jag hanterar källan. Plan D är tvärtom.
Plan B, saltbomber. Plan A, lavendelvatten.
Plan F är grekisk eld som bara får användas inomhus
-under kontrollerade omständigheter. -Tio av tio.
-Det var bara sex. -Vi behöver fyra till.
-Vi hade ju inte tid med lustigheter. -Vi är faktiskt lite tidiga.
-Är du säker på att det är rätt adress? -62 Sheen Road, mrs Hope.
Prick klockan kvart i sex.
Här kommer hon.
Kommer ni från agenturen?
Mrs Hope?
Jag är Anthony Lockwood. Detta är min kollega, Lucy Carlyle.
Du har visst ett problem. Kan vi gå in?
Nej, jag går inte in där sen min man dog. Inte efter hur han dog.
Störningarna har varit påträngande. Jag ska sälja, men först måste det fixas.
-Det är därför vi är här. -Hitta besökaren, fånga källan.
En säkrad plats innebär en nöjd kund.
Vem övervakar er? Jag trodde en vuxen måste närvara vid alla utredningar.
En vuxens närvaro krävs enligt lag endast när agenterna är under utbildning.
-Vi anser inte att det är nödvändigt. -Vi har ingen nytta av vuxna.
På grund av deras brist på känslighet. De är bara i vägen.
En sak till bara, är nån annan hemma? Vi tyckte att vi såg…
Nej, jag har den enda nyckeln.
Ert formulär. Där står allt ni behöver veta.
Jag måste gå. Utegångsförbudet börjar snart.
När jag var i er ålder jagade jag efter pojkar och hade kul.
Det är så hemskt att det blivit så här. Jag tycker synd om er generation.
Positiv dam.
En riktig solstråle.
Är du redo?
Jag är redo.
-Värmen är avstängd. -Det hoppas jag. Det är iskallt.
Nåt annat?
Ja, jag tror det.
Ska vi?
-Hörde du nåt? -Ja.
Ett knackande ljud. Väldigt svagt.
Jag hör inte varifrån. Gör du?
Dödsglöd. Så stark att man behöver solglasögon.
Det är inte roligt. Jag hörde honom falla. Det lät brutalt.
Klockan är inte ens sex.
-Te? -Vad står det?
De flyttade hit. Allt var bra. Inga manifestationer.
Sen faller han plötsligt nerför trappan och dör.
Hon tror han föll när han skulle hämta vatten.
-Låter troligt. -Sarkasm eller ironi?
Den smartare.
-Tror du hon knuffade honom? -Det skulle kunna vara ett motiv.
Beskrev hon uppenbarelsen?
Bara att det kändes som om den letade efter henne, men inte lyckades.
Och att hon fruktade att den skulle göra det.
-Så den har en avsikt. -Vilket tyder på en Typ två.
Halv sju.
Solen har gått ner.
Ska vi leta upp spöket?
Det knackar igen.
Det låter högre nu.
Nu slutade det.
Så fort jag kom upp. Den vet att vi är här.
-Temperaturen sjunker. -Släck lampan. Dags att fokusera.
Välj en dörr. Vilken som helst.
-Den längst bort. -Varför då?
Den är läskigast.
-Ett kontor. -Ja. Men det var det nog inte alltid.
Tryckmärken. Djupa, brett isär.
Det kanske var ett sovrum innan de flyttade in.
Jag känner det. Det är här källan är. Känner du inte det?
Ta det lugnt och fokusera. Hämta väskorna. Gör en cirkel. Jag kollar de andra rummen.
Filspån eller kedjor?
-Filspån. -Är du säker? Den är redan så stark.
-Inte så stark, dessutom… -Vad?
Jag glömde kedjorna.
-Du glömde dem? -George skulle smörja dem.
Jag kollade inte om han lagt tillbaka dem. Det är hans fel.
Det gör inget. Vi behöver inga kedjor, det räcker med filspån.
Jäkla amatörer.
Lockwood?
-Lockwood… -Vänta. Jag har hittat ännu en dödsglöd.
Nåt annat hemskt hände här för längesen.
Det kan ha inträffat två våldsamma dödsfall här.
Lockwood, det är bråttom!
Jag förstår inte vad det första dödsfallet har med mr och mrs Hope att göra.
Mr Hope kanske inte orsakade störningarna.
Nej. Bra jobbat. Det gjorde han inte.
-Kan du höra henne? -Jag har inte försökt.
Jag försökte få kontakt med dig.
Prova nu, innan hon kommer närmre.
Hon har ont.
-Så klart. Hon är död. -Nej, det är nåt annat.
Vad?
Jag kan nästan…
Släpp mig.
Släpp mig!
Släpp mig.
Släpp mig!
VÅG AV OFÖRKLARLIGA DÖDSFALL
SPÖKEN FINNS ÖVERALLT
SPÖKBERÖRING DÖDAR
DÖDSFALL
UTEGÅNGSFÖRBUD TRÄDER I KRAFT
EKONOMISK CHOCK
JÄRN, SILVER, SALT: VÅRT BÄSTA FÖRSVAR
TEKNOLOGIAKTIER
BASERAD PÅ JONATHAN STROUDS ROMANER
UNGDOMAR FÖRNIMMER SPÖKEN
DÖDSFALL
'PROBLEMET' 50 ÅR SENARE
TRE ÅR TIDIGARE
Berätta om din dotter, mrs Carlyle.
Hon har haft talang hela sitt liv.
Hon brukade gråta hela nätterna.
Vi trodde nåt var fel, innan vi insåg att hon kunde höra dem ute på gatan.
-Så hon är en lyssnare? -En begåvad sådan.
När hon var sex år mötte hon en besökare.
Hon hörde den innan hon såg den, därför överlevde hon.
Hon låter speciell. Ni har tur, vi har en ledig plats.
Jag förlorade en agent i förrgår. Väldigt tråkigt.
Men han var ungefär lika stor, så hans uniform borde passa.
Det låter jättebra.
-Mrs Clarke tar hand om pappersarbetet. -Vi är så tacksamma.
Får jag se ett leende, unga dam?
Är flickan enligt lag gammal nog att bli agent?
Ja, hon fyllde precis 13.
Kan hon känna av besökare av både Typ ett och Typ två,
-samt försvara sig mot dem? -Ja.
Du är införstådd med arbetsriskerna för trauma, skador och eventuell död?
Ja.
Och att efter utbildning och utfärdande av skyddsutrustning
ansvarar hon själv för sin säkerhet?
Ja.
Lönen kommer utbetalas sista fredagen i månaden till vems konto?
Mitt.
Jag vill inte jobba där och behöva vara rädd hela tiden!
Alla är rädda. Varför skulle du inte vara det?
Jag skaffar ett annat jobb. Var som helst. Jag vill gå i skolan som alla andra.
Hör nu här.
Din far lämnade oss tomhänta när han söp ihjäl sig,
så du kommer gå dit på måndag.
Du kommer le, arbeta hårt och vara tacksam,
annars ska jag visa dig hur det känns att vara rädd på riktigt.
Damer och herrar, det här är Lucy Carlyle. Hon är en lyssnare.
Mamman säger att hon är begåvad, men vi får se.
Norrie, ta hand om henne. Visa hur allt går till.
Försiktigt. Få inte nåt på dig, det är ett dödligt gift.
Det är giftigt och extremt dyrt. Om du spiller drar vi av det från din lön.
Är det där sprängämnet?
Sand, salt och silverfulminat. Deras plasma reagerar på det.
Kom ihåg, järn bildar en barriär mellan er och spöket.
Ju starkare spöke, desto starkare måste er barriär vara.
Typ ett-spöken är svagare. Typ två är kraftfullare.
Låt dem aldrig se er rädsla.
Vet du varför han bär den där silverflaskan?
Nej.
Han tar kröken istället för spöken.
-Vet du varför han är så blek? -Nej.
För att allt skrämmer skiten ur honom.
-Vet du varför han heter Jacobs? -Nej.
För att Knäppgök inte är ett namn.
Hotell Svanen. Korridoren på översta våningen.
Ingen vill sova där på grund av konstiga obehagskänslor.
Hitta anden och neutralisera den.
Vad är det, Luce?
Kan du höra nåt?
Den är här.
-Den kommer. Bakom oss! -Va?
-Vad gör du? -Lyssna på henne, Paul.
Hon vet vad hon gör.
-Vad var det du hette? -Lucy Carlyle.
Bra jobbat, Lucy Carlyle.
Er värja är ert viktigaste vapen.
Bladet av järn skyddar er mot gastar.
Det skingrar dem.
Ju skickligare ni blir, desto längre kommer ni att överleva.
-Norrie! -Lucy, hjälp!
Efter två år här på Jacobs & Co har hon nu uppnått tredje graden
och tilldelas härmed en egen värja och Fittes handbok.
En verklig tillgång för vår agentur,
Lucy Carlyle.
Jag önskar jag också vore en Fittes.
Med ett tjusigt namn som Penelope eller Marissa.
-Rika, berömda personer heter inte Norrie. -Hon har skåpet fullt, hon märker inget.
Herregud. Det är kanske så här det börjar.
Hur vad börjar?
Hur man blir som Jacobs och alla andra patetiska vuxna
i den här hålan.
-Whisky klockan fyra på eftermiddagen? -Bara en klunk för att fira.
Nej! Vi kan inte jobba för Jacobs tills vår talang försvinner.
Vi kan inte låta våra föräldrar sno våra pengar.
Vi åker till London ikväll. Vi söker jobb på Fittes och Rotwell.
Åstadkommer nåt, innan våra namn hamnar på gravstenen på torget.
Jag är inte klar med fjärde graden. Jag skickas tillbaka eller blir nattvakt.
Vi fejkar våra papper eller hittar på nåt annat.
Det är vår talang som räknas.
Vi kan lika gärna vänta tills jag är klar.
Det är inte lång tid kvar. Nästa år behöver jag ingens tillåtelse.
Då besöker vi alla de stora agenturerna. De kommer slåss om oss.
Om några år kommer vi vara de mest berömda agenterna i landet.
Vi kommer synas på alla tidningsomslag.
Marissa Fittes kommer återuppstå och släpa sin ruttnande bakdel ur kistan,
-för att be oss jobba för henne. -Precis.
DET HÄR KOMMER BLI VI!
Lovar du på heder och samvete?
Jag lovar på heder och samvete.
Okej, Moorgate Mill.
Skogsbolaget vill att vi rensar det, så det kan säljas.
Rapporterna är oklara, men allt tyder på att besökaren är en Typ ett.
Mr Jacobs? Har du verkligen träffat Marissa Fittes?
När jag utbildades på Fittes i London levde hon än.
Ibland tittade hon på när vi fäktades.
Hur var hon?
Magnifik.
Innan hon och Rotwell fann kopplingen mellan besökare och källor, var allt kaos.
Upplopp överallt, massor av folk dödades varje dag.
Hon förändrade allt.
Den enda som nånsin haft ett samtal med en Typ tre.
Med "träffat henne", menar du att ni varit i samma rum?
Det är närmare än du nånsin kommer.
Närmare vår historia.
Just det. Allt började från ingenstans. Precis då dök Fittes och Rotwell upp.
Väldigt lägligt, eller hur?
-Okej, herr Konspiration. -Vad tror du hände?
Vi vet inte hur Problemet uppstod.
Både smart och stilig.
Vilken radikal tänkare, eller hur, Lucy?
Hitta besökaren. Hitta källan. Ta hand om den. Kom ut.
Så vi kan åka hem.
-Är det nån som känner nåt? -Inget än.
Men det är iskallt här, och jag gillar inte vad det betyder.
Det låter som ett barn. Där nere.
Det känns inte bra. Jag tror inte att det är en Typ ett.
Vi följer efter den. Säg till Jacobs.
Alla borde gå, hämta utrustning, göra upp en plan och sen komma tillbaka.
Om alla går blir vi av med den. Gå nu, Lucy.
Alla andra följer med mig. Håll er nära.
Var försiktig, Norrie.
Vi har hittat nåt.
Det såg ut som en fantasm eller ett skuggbarn.
Men jag är inte säker. Jag tror det är bäst att alla kommer ut.
För att du inte är säker? Jag behöver mer än så. Har du bevis?
-Inget konkret, bara en känsla. -Vi tar inga beslut baserade på känslor.
Du kanske kan följa med in? Se vad du tror?
Gör bara ditt jobb.
Herregud.
-Vad är det? -Den närmar sig!
-Den kommer hitåt! -Hjälp, vem som helst!
Fort!
Norrie!
Norrie, spring!
Jag behöver kedjor nu!
Lucy, Norrie, stäng dörren! Rädda er själva!
Norrie!
Norrie.
Sir, snälla! Hon har drabbats av spökfrossa!
Snälla, vi behöver din hjälp!
Nej, sir!
De dör därinne!
Norrie!
Sir, nej!
Nej! Sir!
Jag handlade enligt informationen som miss Carlyle gav mig.
Synd att hon inte var uppriktigare, det kunde räddat många unga liv.
Du hörde inga rop på hjälp och märkte inga tecken på tumult,
innan miss Carlyle kom ut, då det redan var för sent?
-Absolut ingenting. -Det är inte sant.
Du stod i dörren. Jag såg dig. Jag kallade på dig!
Tystnad, tack! Du svarar endast på tilltal.
Fallet gällande den dödliga spökberöringen
av Alfie Morgan, Joy Young, Paul Bell och Abraham Kosta,
fastställs härmed vara en olyckshändelse.
Deras föräldrar kommer erbjudas kompensation
från Fittes stiftelse för efterlevande familjer.
Bra jobbat.
I fallet med den ihållande spökfrossa som Norrie White drabbats av,
kommer jag rekommendera subvention
från Departementet för parapsykisk forskning och kontrolls veteranstiftelse.
Kommer hon att vakna? Kommer hon nånsin tillbaka?
Vi kan bara se till att hon är bekväm.
Titta på mig. Titta på mig, unga dam.
Jag orkar inte med ditt surande.
Jag orkar inte med alla elaka blickar
för jag är mamma till flickan vars fel det är att barnen dog.
Imorgon åker vi till Jacobs så du kan be om ursäkt.
Du kommer erkänna dig skyldig och be honom ta dig tillbaka. Förstår du?
Ja.
Jag förstår att du inte bryr dig om mig.
Eller Norrie.
Eller sanningen.
Hon var min bästa vän.
Vi var en familj. Tror du jag skulle skada nån av dem?
-Nu räcker det. -Nej.
Hela mitt liv har du behandlat mig som om jag inte vore värd nånting,
förrän jag kunde tjäna pengar.
Det enda jag ville
var att du skulle älska mig.
Men det är omöjligt, du har inga känslor. Du är dödare än död.
Vi ska träffa honom klockan nio.
SKICKLIG TALANG SÖKES PSYKISKA AGENTER SE HIT
Ursäkta mig.
Ursäkta. Är det första gången du är i London?
Här kan vara farligt, speciellt på natten. Du kan alltid besöka ett av våra center.
Nej, tack. Det behövs inte.
…formulären på nedre våningen för att registrera er ansökan om intervju.
ID, referenser och föräldratillstånd.
Tyvärr har jag inget av det,
men jag har mina certifikat för grad ett till tre, med goda vitsord.
Utan det kan jag inget göra.
-Snälla, jag har väntat i en timme. -Det går tyvärr inte.
Kan jag bara få berätta för nån om min talang?
Det kommer inte vara bortkastad tid.
Det kvittar. Kom tillbaka med dina föräldrar.
Snälla. Jag har rest så långt och har ingenstans att sova inatt.
Jag behöver bara tio minuter.
Tror du att du är den första som säger det? Du får leta vidare.
UTEGÅNGSFÖRBUDET BÖRJAR OM
Är du Arifs nya tjej?
Vem är Arif?
Butiksägaren som brukar komma med munkar.
Men du har inga, så du är ännu en kandidat.
Jag trodde vi var klara. Namn?
Lucy Carlyle. Är du mr Lockwood?
Jag? Nej.
-Kan jag få träffa honom? -Det kan du väl.
Den sista gick precis in, men hon blir nog inte långvarig.
Okej, titta här. Vad tror du att det här är?
Herregud! Ta bort den!
Precis som jag trodde. Okej, du kan följa med mig.
-Du hade rätt. Det fanns en till. -Nej, jag kollade listan.
-Hon var den sista. -Vem är det här då?
Hej. Jag är Anthony Lockwood.
Lucy Carlyle. Jag har inte bokat tid,
men jag såg er annons och råkade vara i närheten.
-Du har hört talas om oss? -Nej.
Mitt cv.
Vill du ha te? Eller har George frågat?
Jag tänkte vänta och se om hon är kvar efter första testet.
Vi har slösat nog med te.
Låt oss hoppas på det bästa.
-Kan du sätta på vattnet? -Ja, men jag tror inte hon stannar länge.
Du får ursäkta honom. Han blir så grinig när han är hungrig.
Slå dig ner.
Så du har syn och beröring, men du är främst en lyssnare.
Min beröring är bra, men ibland blandas den ihop med hörseln.
Ibland utlöser beröringen ljuden.
Så blir det ibland för George. Syn är min grej.
Dödsglöd, spår, alla de spöklika resterna av död.
Du utbildades norrut hos en agent vid namn Jacobs.
-Du har grad ett till fyra, antar jag? -Det stämmer.
-Har du nån referens? -Nej.
Min förra anställning avslutades ganska hastigt.
Jag kan berätta hur det gick till, men det är inget jag gillar att tänka på.
En annan gång.
Äntligen.
-Ska vi sätta igång med proven? -Proven?
-Det stod det inget om i annonsen. -Referenser är inte så viktiga för mig.
Jag föredrar att själv se talangerna.
Varsågod, ta en kaka. Annars äter George upp dem.
Okej. Vad tror du att det här är?
Det är ett silverglas, tillverkat av Sunrise Corporation.
Det är en spökburk.
Skallen är källan och spöket är knutet till den.
Jag vet inte vilken sort. En fantom eller en gast?
Det stämmer. Bra jobbat.
Hon blev rädd, det syntes.
Du vet att jag kan höra dig, va?
Var fick du tag på den?
Vi tar frågorna senare. Vad kan du berätta om den här?
Jag hör skott som avfyras.
-Skott? -Det låter otäckt.
Nej, inte våldsamt eller sorgligt. Jag känner inget lidande.
Den här tillhörde nån
som var glad och snäll.
Mycket bra. Min farbror. Han brukade ta med den när han jagade.
Han hade den med sig när han dog av en stroke.
Han var en trevlig kille.
Den här då?
Den här utstrålar död, mycket död. Den är fruktansvärd.
Var den än kommer ifrån, borde ingen röra vid den.
Speciellt inte som del av en arbetsintervju.
Den är ett minne av mitt första framgångsrika fall.
-Hört talas om massmördaren Harold Beck? -Nej. Det vill jag nog inte heller.
Det förstår jag. Det är en hemsk historia.
För att avsluta, vad kan du berätta om den här?
Jag känner ingenting.
Är du helt säker på det?
Ansträng dig lite mer.
Nej, jag är helt säker. Ingenting.
Vad skönt att höra.
Det är Georges tandborstmugg.
Jag kom inte hit för att underhålla er.
Jag vet inte vad det här är för en sorts agentur.
Men jag tycker att ni liknar två patetiska skolpojkar
som leker agenter när de är ensamma hemma.
Jag hittar ut själv.
Vilken tuffing.
-Kom hit, så ska jag visa hur tuff jag är. -Det kanske jag ska.
Du rör dig inte.
Fåtöljen är mjuk. Det tar ett tag att komma upp.
Jag kan vänta.
Jag är ledsen om vi gjorde dig upprörd,
men jag kan lova att vår agentur är seriös och att det var ett riktigt prov.
Som du klarade galant.
De flesta kandidater hittar på en galen historia istället.
De får den att verka vara den mest hemsökta muggen i London.
-Berätta om kakregeln. -Vad?
Man får inte ta två på en gång.
Regeln är att varje medlem i agenturen turas om att ta en kaka var.
Det blir rättvist så.
Varje medlem i agenturen?
Om du fortfarande är intresserad?
Ja.
-Jag är intresserad. -Strålande.
Ska jag visa dig runt?
Jag förstår att du tycker att vår agentur är ovanlig.
Vi registrerades för tre månader sen och är godkända av DEPFOK.
Men vi jobbar inte för dem som Fittes och Rotwell.
Vi är oberoende, vilket vi gillar.
-Vem övervakar er? -Vi har inga övervakare.
Inga vuxna. Det är mitt företag, därav namnet.
Är det ett problem?
Det låter bra.
Badrummet, mitt rum, Georges rum.
Knacka alltid. En gång gick jag in när han tränade yoga, naken.
En ovanlig upplevelse.
-Det där rummet då? -Det är privat.
Inget intressant. Följ mig, det finns mer att se.
Biblioteket ligger där, men det här är det viktigaste rummet.
Vi kallar den för tankeduken. Här antecknar vi teorier, tankegångar…
Det fungerar. Jag fann Fenchurch Street-vålnadens ben
genom att skissa på kartor här klockan 03.00 över en ostmacka.
När vi är arga på varandra är den bra att rita förolämpningar på också.
-Hur ofta händer det? -Nästan aldrig.
Okej.
Dags för källaren. Följ med.
Kontor. Information om alla jobb. George är besatt av Problemets historia.
Han skriver ner allt. Vilket är bra. Jag skriver inte ens inköpslistor.
Träningsrummet.
Rökstrålar som simulerar olika attack- och försvarsmönster.
Det är Georges påhitt. Det funkar faktiskt ibland.
Du är ju redan en skicklig fäktare, eftersom du klarat fjärde graden.
Naturligtvis.
Till sist har vi vårt högsäkerhetsförråd.
Det är olåst.
Jag måste komma ihåg att öka säkerheten på högsäkerhetsförrådet.
Wow.
Man måste vara förberedd.
Du har inte berättat var du hittade spökskallen.
Den är Georges.
Han experimenterar med den för att se hur den reagerar.
Du har fortfarande inte berättat.
Han stal den.
Kom, jag ska visa dig vinden.
Här sov jag när jag var liten. Det kan bli ditt rum, om du vill.
-Om du inte har ordnat nåt annat? -Ja.
Nej. Jag menar…
Vi drar av hyran från din lön. Bara så det räcker till räkningarna.
Jag är en pålitlig hyresvärd.
Här är ett badrum också. Det är mindre än det där nere,
men det delas med George, så det vill du inte ha.
Okej, då låter jag dig packa upp och komma i ordning.
-Om du vill… -Tidningsurklippen på väggen…
Såg du dem? Inte så blygsamt, antar jag. Jag borde verkligen ta ner dem.
Nej, det är bara det att du inte berättat nåt om…
Jag menar, vem är du?
Det tar vi en annan gång. Du borde vila. Sov en stund.
Alltså, om du vill ha jobbet?
Ja.
Okej. Välkommen till Lockwood & Co.
DET HÄR KOMMER BLI VI!
Jag vet vad du tänker.
Men det är förbjudet.
-Dörren? -Ja, dörren.
-Jag skulle hämta vatten. -Då rekommenderar jag köket.
-Varför är den stängd? -Jag vet inte.
-Hur länge har du bott här? -Ett år.
-Då känner du honom väl? -Ganska.
Jag undrade bara hur det kommer sig att han bor här.
-Jag antar att huset var… -Hans föräldrars?
Fråga honom. Han brukar vara i biblioteket nu.
Han behöver nog inte gå på toa lika mycket som jag. Ursäkta mig.
Hej.
Ursäkta, stör jag? Jag var inte så trött, så…
Nej, inte alls. Kom in, slå dig ner.
Vad läser du?
Håller mig uppdaterad om allt som händer. Fester och annat nonsens.
Det borde vara mindre fester nu, men för de rika är det tvärtom.
De älskar att låsa in sig på fina hotell
och förfasa sig över besökarna som lurar utanför.
DEPFOK hade fest förra veckan.
-Alla av betydelse var där. -Var du där? Är du med på nåt foto?
Nej. Så, nej.
I annonsen stod det att det här är en välkänd agentur.
Det är kanske inte helt sant?
Ni är nystartade och jag har aldrig hört talas om er.
En mild överdrift. De flesta överdriver ibland.
Som du, när du sa att du klarat fjärde graden.
Jag ringde DEPFOK.
Förlåt. Men jag är bra nog, jag lovar.
-Det som hände på min förra agentur… -Det som har hänt är oväsentligt.
Det är framtiden om räknas.
Jag vet att du är bra nog, det har jag redan sett.
Och tro mig, vi må vara nya och kanske lite ovanliga,
men en dag kommer vi att bli en av de bästa agenturerna i London.
-Jag vill att du ska vara med. -Tack.
Det är bara en sak till.
Berätta.
Du sa att jag är bra nog för dig. Du har sett vad jag kan, men…
…hur vet jag att du är bra nog för mig?
Släpp mig!
Lucy!
Lockwood!
-Hjälp! -Släpp inte!
Jag kommer falla!
Min fot sitter fast!
Jag tappar taget!
Lockwood!
Lucy!
-Rörde den dig? -Naturligtvis inte. Då vore jag död.
Om du inte känner dig okej, åker vi hem nu.
-Nej, jag mår bra. Det är bara… -Vad?
Kontakten med henne kändes annorlunda.
-Vad menar du? -Jag såg hur hon var förr.
Men det var mer än så. Jag kände vad hon kände.
-Hon är ett spöke. De har inga känslor. -Jag har aldrig känt nåt liknande.
-Du måste lugna dig. -Du måste lyssna.
Situationen har ändrats. Det är inte bara ett par som bråkat.
Det är troligtvis spöket av ett mordoffer som strax är tillbaka. Om du inte är okej…
Visa mig vart hon tog vägen.
Hon bleknade innan, men hon var på väg hitåt.
Skorstenen. Kroppen finns säkert där.
-Väggen har spacklats om. -Försiktigt. Du bröt cirkeln.
Hon är tillbaka.
Det tricket har vi redan sett. Försök med nåt nytt.
Reta henne inte, Lockwood. Hon är arg.
-Nästan klar. -Skynda dig.
Nu rasar det.
Mitt svärd!
Lockwood!
Det här är inte bra.
-Det är hon. -Kroppen är källan.
Jag hanterar henne, du täcker den med ett silvernät. Med andra ord, plan F.
-Det är inte plan F. -Jag menade plan B.
-Hon är för stark för saltbomber. -Jag distraherar henne. Du säkrar källan.
Det är plan E!
När det här är över måste vi se över bokstavssystemet.
Gör du det.
Släpp mig!
Lucy, bakom dig!
Lucy, skynda dig!
Lucy!
Är du okej?
Förutom att vår klients hus står i lågor, absolut.
Vad gjorde du där så länge?
Det kändes fel. Annorlunda på nåt vis. Jag behövde…
Vad? Vad kändes fel? Vi säkrade källan, eller hur?
Ja, men… Kan vi prata om det här lite senare?
Sant. Vi borde hoppa innan hela huset brinner ner.
Hoppa? Är du galen? Det är för högt, vi kommer bryta nacken.
Är du redo? Ett, två, tre!
Undertexter: Lina Olsson