-Takk. -Takk.
Jeg skal teste deg på planene.
Vet aldri hva vi trenger og når. Det er viktig at vi kan kommunisere.
Det tok deg omtrent 30 ord for å forklare det.
Ikke vær frekk, Lucy. Vi har ikke tid til det.
Hva er plan C?
Plan C, den som ikke er i kamp lager en sirkel.
Plan E, du slåss, jeg tar meg av kilden.
Plan D er omvendt. Plan B er saltbomber.
Plan A er lavendelvann, og Plan F er gresk ild,
som bare brukes innendørs under kontrollerte omstendigheter.
-Ti av ti. -Det var bare seks.
Jeg må tenke ut fire til.
-Du sa vi ikke har tid til frekkhet. -Vi er en anelse tidlig ute.
-Er dette riktig adresse? -62 Sheen Road, Mrs. Hope.
Kvart på seks, på sekundet.
Her kommer hun.
Er dere fra byrået?
Mrs. Hope?
Jeg er Anthony Lockwood. Dette er min kollega, Lucy Carlyle.
-Vi fikser problemet. Viser du oss inn? -Nei, jeg går ikke inn dit.
Ikke siden mannen min døde, måten han ble døde på.
Forstyrrelsene er vedvarende.
-Jeg skal selge, men huset må fikses. -Det er det vi gjør.
Finne gjesten, sikre kilden. Et trygt hus betyr en fornøyd kunde.
Burde du ikke ha en veileder? Jeg trodde en voksen måtte være til stede.
Strengt tatt sier loven at en voksen må være med under opplæring.
Vi finner det ikke nødvendig.
De voksne er ganske ubrukelige.
På grunn av deres mangel på følsomhet. De er bare i veien.
Én ting til, frue. Er det andre i huset? Vi så akkurat…
Jeg har den eneste nøkkelen.
Her er skjemaet ferdig fylt ut. Jeg må gå. Det er straks portforbud.
Da jeg var på din alder, datet jeg gutter og hadde det gøy.
Det er fælt at verden har blitt sånn.
Jeg syns synd på din generasjon.
-Munter sjel. -En virkelig solstråle.
Klar?
Klar.
-Varmen er avslått. -Det bør den være. Det er iskaldt.
-Noe annet? -Ja, jeg tror det.
Skal vi?
-Hører du noe? -Ja.
Banking. Veldig svakt.
Jeg vet ikke hvor det kommer fra. Du?
Dødsglød. Så skarpt at jeg savner solbriller.
Det er ikke morsomt. Jeg hørte ham falle, det var brutalt.
Den er ikke seks engang.
-Te? -Hva står det?
De flyttet hit. Alt var bra. Ingen manifestasjoner.
Plutselig faller han ned trappen og dør.
Hun tror han snublet når han skulle hente vann.
-Svært troverdig. -Sarkasme eller ironi?
Det smarteste.
-Tror du hun dyttet ham? -Det er iallfall et motiv.
Beskrev hun fremtoningen?
Hun kunne føle at noe lette etter henne, men det fant henne ikke.
Frykten for å bli funnet var uutholdelig.
-Det har et formål. -Som antyder en type to.
Halv sju.
Solen har gått ned.
Hva med å finne et skrømt?
Bankingen er tilbake.
Den blir høyere.
Den stoppet.
Straks vi kom opp trappen Det vet at vi er her.
Temperaturen synker.
Slå av lykten. Vi må lytte.
Velg en dør.
-Den lengst vekk. -Hvorfor?
Den er skumlest.
-Kontor. -Ja.
Men ikke alltid. Se. Trykkmerker. Dype, langt fra hverandre.
Dette var kanskje et soverom tidligere.
Jeg kjenner det. Det er her kilden er. Kjenner du det?
Ikke la det påvirke deg. Hold deg aktiv. Hent bagene. Lag en sirkel.
-Jeg sjekker flere rom. -Spon eller lenker?
Å, spon.
Er du sikker? Det er sterkt.
-Ikke så sterkt, pluss… -Hva?
Jeg glemte lenkene.
Glemte du lenkene?
George oljet dem. Jeg sjekket ikke at de var der.
Det er Georges feil.
Vi trenger dem ikke til en slik jobb. Det går bra med spon.
Pokkers amatører.
Lockwood?
Lockwood…
Et øyeblikk. Mer dødsglød. Det skjedde noe her for lenge siden,
det kan ha vært to fæle dødsfall i dette huset.
Lockwood! Det haster!
Jeg vet ikke hvordan det første er knyttet til Hope-paret.
Forstyrrelsene er kanskje ikke forårsaket av Mr. Hope.
Nei. Bra jobbet.
Det var de ikke.
-Hører du noe? -Jeg har ikke prøvd.
-Jeg forsøkte å kontakte de levende. -Hvorfor ikke forsøke nå?
Hun har det vondt.
-Selvsagt. Hun er død. -Noe er annerledes.
Hva er annerledes?
Jeg kan nesten…
Slipp meg.
Slipp meg!
Slipp meg.
Slipp meg!
BØLGE AV UFORKLARLIGE DØDSFALL
SKRØMT GÅR BLANT OSS
SKRØMTBERØRING DREPER
PORTFORBUD INNFØRT
ØKONOMISK SJOKK
JERN, SØLV, SALT: VÅRT BESTE FORSVAR
TEKNOLOGIAKSJER
BASERT PÅ BØKENE AV JONATHAN STROUD
UNGDOM SANSER SPØKELSER
DØDSFALL
"PROBLEMET" 50 ÅR ETTER
TRE ÅR SIDEN
-Fortell om datteren din, Mrs. Carlyle. -Hun har hatt talent siden hun var baby.
Hun holdt oss oppe om natten…
TIL UNGDOMMEN SOM GA SINE LIV
…vi trodde det var noe galt, så forstod vi at hun hørte dem utenfor.
-Er hun en lytter? -Begavet.
Da hun var seks, så hun en gjest på myrene.
Hun hørte det før hun så det, ellers hadde hun dødd.
Hun høres spesiell ut. Vi har en ledig stilling.
Jeg mistet en operatør i forgårs, stakkars gutt,
han var på hennes størrelse, hun kan passe uniformen hans.
Så flott.
Mrs. Clarke tar seg av papirene.
Vi er så takknemlige.
Skal du ikke smile, unge dame?
Er hun gammel nok til å være operatør?
Ja, nylig tretten.
Kan hun føle tilstedeværelsen av type én, type to og forsvare seg?
Ja.
Du forstår at det er risiko for traumer, skader og død?
Ja.
Og at etter opplæringen og utstedelse av verneutstyr
er sikkerheten hennes ansvar?
Ja.
Lønn betales den siste fredagen i hver måned til hvem sin konto?
Min.
Jeg vil ikke være redd hele tiden!
Alle er redde. Hva gjør deg så spesiell?
Jeg finner en annen jobb.
Jeg vil gå på skolen og være normal.
Hør på meg.
Faren din etterlot oss ingenting da han drakk seg i hjel,
så du går dit mandag morgen.
Du skal smile, jobbe hardt og være takknemlig.
Ellers skal jeg vise deg hvordan det føles å være redd.
Damer og herrer, dette er Lucy Carlyle. Hun er en lytter.
Moren sier hun er begavet, men vi bedømmer det.
Norrie, pass på henne, lær henne rutinene.
Forsiktig. Ikke få noe på deg. Giften er dødelig.
Giftig og ekstremt dyrt.
Hvis du søler, trekkes det fra lønnen din.
Er det sprengstoffet?
Sand, salt og sølvfulminat.
Det reagerer med plasma.
Husk at jern danner en barriere mellom deg og skrømtet.
Jo sterkere skrømtet er, jo sterkere må barrieren være.
Type én er svake. Type to har mer kraft.
Vis aldri at du er redd.
Vet du hvorfor han har den sølvflasken?
Nei.
Det er den eneste måten han kan drive bort ånder.
-Vet du hvorfor han er så blek? -Nei.
Han blir vettskremt tre ganger hver natt.
-Vet du hvorfor han heter Jacobs? -Nei.
Fordi han er sprø.
Swan Hotel. Gangen i øverste etasje.
Ingen vil leie noen av rommene på grunn av ubehagelige opplevelser.
Finn skrømtet og nøytraliser det.
Hva er det, Luce?
Kan du høre noe?
Det er her.
-Det kommer. Bak oss! -Hva?
-Hva gjør du? -Hør på henne, Paul.
Hun vet hva hun gjør.
-Hva heter du igjen? -Lucy Carlyle.
Bra jobbet i kveld, Lucy Carlyle.
Kården deres er det viktigste dere har.
Jernbladet driver skrømtene bort.
Driv dem bort.
Jo dyktigere dere blir, jo lenger vil dere leve.
-Norrie. -Lucy! Hjelp!
Som anerkjennelse for to år på Jacobs & Co
og for å bestå tredje grad,
får hun sin egen kårde og en kopi av Fittes-håndboken.
En viktig ressurs for byrået,
Lucy Carlyle.
Hvorfor er ikke jeg en Fittes?
Hvorfor heter jeg ikke noe fancy, som Penelope eller Marissa?
Ingen rike og berømte heter Norrie.
Hun har skapet fullt, hun merker det ikke.
Herregud. Kanskje det er sånn det begynner.
-Hvordan hva begynner? -Hvordan du ender opp som Jacobs.
Eller noen av de andre patetiske voksne.
-Drikke whisky midt på dagen? -Bare litt. For å feire.
Nei! Vi kan ikke jobbe for Jacobs helt til talentet forsvinner.
Vi kan ikke la foreldrene våre ta pengene våre.
La oss dra til London. I kveld.
Få intervjuer hos Fittes og Rotwell. Bygge en karriere
før navnene våre havner på den store gravsteinen.
Jeg kan ikke.
Jeg har ikke fjerde grad ennå. De sender meg bare hjem igjen.
Vi forfalsker papirene eller bløffer oss inn.
Det er talentet som teller.
Da venter vi til jeg er kvalifisert.
Det er ikke lenge til. Bare ett år, da trenger jeg ikke tillatelse.
Vi møter alle de store byråene. Det blir en budkrig for å få oss.
Og om et par år er vi de mest berømte agentene i landet.
Vi kommer på forsiden av blader.
Marissa Fittes kommer tilbake fra de døde, og trygler oss om å signere med henne.
Trygler.
DETTE BLIR OSS!
Ditt høytidelige og bindende løfte.
Mitt høytidelige og bindende løfte.
Greit, Moorgate Mill.
Skogselskapet vil rydde og selge det til en utvikler.
Vitnebeskrivelsene av gjestene er vage, men alt peker mot en type én.
Mr. Jacobs.
Har du truffet Marissa Fittes?
Jeg trente på Fittes i London da hun levde.
Hun kom for å se på oss under fektetreningen.
Hvordan var hun?
Storslått. Før hun og Rotwell
oppdaget linken mellom gjester og kilder, var det kaos.
Opptøyer i gatene, mange drap hver dag.
Hun endret alt.
Den eneste som har hatt en samtale med en type tre.
Så det du sier er at du har vært i samme rom som henne?
Det er nærmere enn du vil komme.
Nærmere historien.
Ja. Fordi alt startet fra ingensteds,
så dukket Fittes og Rotwell bare opp.
Litt beleilig, sant?
-Greit, herr Konspirasjoner. -Hva tror du, da?
Vi vet ikke hvordan problemet oppsto.
Smart og kjekk.
En så radikal tenker, ikke sant, Lucy?
Finn gjesten. Finn kilden. Fang det. Kom dere ut.
Jeg vil ikke være her i natt.
-Plukker noen opp noe? -Ingenting ennå.
Men det er iskaldt, og jeg liker ikke det.
Det høres ut som et barn.
Der nede.
Noe er galt.
Jeg tror ikke det er en type én.
-Vi følger det. Du rapporterer til Jacobs. -Nei. Vi bør gå, skaffe utstyr, planlegge.
Så komme tilbake.
Hvis vi drar, mister vi det. Gå, er du snill.
Alle andre, bli med meg. Hold dere nære.
Vær forsiktig, Norrie.
Vi fant noe.
Jeg trodde det var et fantom eller skyggebarn.
Nå er jeg ikke sikker. Jeg tror…
Du burde få alle ut.
Fordi du er usikker?
-Hva er bevisene dine? -Ingenting tydelig. Bare en følelse.
Følelser får ikke styre.
Kanskje du kan komme inn. Se hva du mener.
Gjør jobben din.
Herregud.
-Hva er det? -Det er nært!
Det kommer!
Noen!
Fort!
Norrie!
Norrie, flytt deg!
Jeg trenger lenker nå!
Lucy, Norrie, lukk døren! Redd dere selv!
Norrie!
Norrie.
Norrie!
Sir, vær så snill!
Hun er skrømtlammet!
Vi trenger hjelp. Sir!
Nei, sir!
De dør!
Norrie!
Sir, nei!
Nei! Sir!
Jeg handlet i samsvar med informasjonen Miss Carlyle ga meg.
Synd at hun ikke var mer direkte.
Mange unge liv kunne ha vært spart.
Du hørte ingen rope om hjelp, eller noe som tydet på en forstyrrelse
før Miss Carlyle kom ut og ingenting mer kunne gjøres?
-Overhodet ikke. -Det er løgn.
Du sto i døren. Jeg så deg. Jeg ropte til deg!
Stille! Snakk når du blir snakket til.
I saken om den dødelige skrømtberøringen
av Alfie Morgan, Joy Young, Paul Bell og Abraham Kosta,
dømmer jeg herved død ved et ulykkestilfelle.
Foreldrene deres får støtte
fra Fittes-fondet for etterlatte familier.
Godt jobbet.
I tilfelle av Norrie Whites vedvarende skrømtlammelse
vil jeg anbefale subsidier fra
Departementet for parapsykologisk forskning og kontrolls støttefond.
Vil hun noen gang våkne?
Kommer hun tilbake?
Vi får sørge for at hun har det bra.
Se på meg, unge dame.
Du får ikke sture omkring her.
Jeg akter ikke å utstå stygge blikk fordi du forårsaket at ungdommene døde.
I morgen skal du be Jacobs om unnskyldning.
Innrøm skyld og be ham ta deg tilbake. Du skal trygle til han gjør det, forstått?
Ja.
Du bryr deg ikke om meg.
Eller Norrie.
Eller sannheten.
Hun var min beste venn.
Vi var en familie. Tror du jeg ville skade noen av dem?
-Det er nok. -Nei.
Hele livet har du behandlet meg som om jeg er ingenting,
til jeg kunne tjene penger.
Jeg ville bare at du skulle elske meg.
Men du kan ikke det.
Du kan ikke føle noe. Du er dødere enn de døde.
Han venter oss klokka ni.
BEGAVET REKRUTT ØNSKES - SINCLAIR & SOANES
Unnskyld meg.
Unnskyld. Er dette ditt første besøk i London?
Det kan være farlig, særlig om natten.
Du er trygg på et av våre sentre.
Nei, takk. Jeg er ok, takk.
FITTES HOUSE
…lever skjemaene i førte etasje, går så til intervjuer og behandling.
ID, referanser og foreldretillatelse.
Beklager, jeg har ikke noe av det.
-Men jeg har gradene én til tre. -Ingen søknader går gjennom uten papirer.
-Jeg har ventet i en time. -Jeg kan ikke gjøre noe.
Hvis jeg kan fortelle om talentet mitt, lover jeg at jeg er verdt tiden det tar.
Du kaster bort din tid. Ta med foreldrene dine.
Vær så snill. Jeg har reist langt, og jeg har ingen steder å sove i natt.
Bare gi meg ti minutter.
Tror du at du er den første med den historien? Gå videre.
PORTFORBUD OM 01.58:50
LOCKWOOD & CO.
A.J. LOCKWOOD & CO - ETTERFORSKERE
Er du Arifs nye jente?
Hvem er Arif?
Han leverer vanligvis smultringer.
Du har ikke smultringer, du er en kandidat.
Jeg trodde vi var ferdige. Navn?
Lucy Carlyle. Er du Mr. Lockwood?
Jeg? Nei.
-Kan jeg treffe ham? -Hvorfor ikke.
Den siste gikk nettopp inn, men hun blir nok ikke lenge.
Ok, se på denne. Fortell meg hva du tror det er.
Herregud! Få den vekk fra meg!
Ser du? Det var det jeg sa. Ok, følg meg er du snill.
Du vant. Det var én til.
Nei. Jeg sjekket listen. Det var den siste.
Hvem er dette, da?
Hei. Anthony Lockwood.
Lucy Carlyle. Jeg har ikke en avtale,
men jeg så annonsen og var i området.
Har du hørt om oss?
Nei.
CV-en min.
Vil du ha te? Har George tilbudt deg det?
Jeg tenkte å vente til etter den første testen.
Vi kaster bort nok teposer.
La oss ha trua, sett på tevannet.
Greit, men jeg tror hun stikker.
Beklager det.
Han blir furten når han er sulten. Slå deg ned.
Du har syn og berøring, men først og fremst er du en lytter.
Jeg har god berøring, men det går over i lytting.
Berøring trigger lydene.
George kan også det. Ikke jeg. Syn er min greie.
Dødsglød, spor, restene av død.
Du ble trent opp i nord av en lokal operatør, Jacobs.
-Har du gradene én til fire? -Det stemmer.
-Har du en referanse? -Nei.
Min siste jobb endte brått.
Jeg kan fortelle alt om du vil, men det er ikke noe jeg liker å dvele ved.
Senere, da.
Endelig.
-Skal vi begynne med testene? -Annonsen sa ingenting om tester.
Jeg setter ikke referanser eller henvisninger så høyt.
Jeg foretrekker å se talentet selv.
Ta en kjeks. George spiser dem bare opp.
Vel. Hva tror du at det er?
Det er en sølvkrukke laget av Sunrise Corporation.
Det er en skrømtkrukke.
Skrømtet er knyttet til skallen.
Vet ikke hvilken type. Fantom eller gjenganger.
Stemmer. Godt jobbet.
Hun ble skremt. Det kunne man se.
Du vet jeg kan høre deg når du sier sånt?
Jeg trodde Fittes og Rotwell hadde alle.
Du kan stille spørsmål senere. Hva tenker du om denne?
Jeg hører skudd.
-Skudd? -Høres skummelt ut.
Nei. Ikke voldelig eller trist. Det er ingen som lider.
Denne tilhørte noen
som var lykkelig og snill.
Veldig bra. Onkelen min. Han hadde den med på jakt.
Han hadde den på seg da han døde av slag.
En hyggelig fyr. Leit.
Hva med denne?
Det er død knyttet til denne. Mye død. Det er vemmelig.
Jeg vet ikke hvor den kommer fra, ingen bør holde den.
Absolutt ikke i et jobbintervju.
Det er et minne fra min første sak.
-Hørt om massemorderen Harold Beck? -Nei.
Jeg vil helst ikke høre om ham.
Det er veldig fornuftig. Forferdelige greier.
Nå, prøv denne.
Jeg kan ikke føle noe.
Jaså? Er du sikker?
Prøv litt hardere.
Jeg er sikker. Ingenting.
Det er bra.
Det er Georges tannbørstekopp.
Jeg kom ikke hit for å bli gjort narr av.
Jeg vet ikke hva slags byrå dette er,
men det virker like prestisjefylt
som et par skolegutter som leker agenter før foreldrene kommer hjem.
Jeg finner døren selv.
Fyrig.
Kom hit, så skal jeg vise deg hvor fyrig jeg er.
-Kanskje det. -Du reiser deg ikke.
Dette er en dyp stol. Det tar litt tid.
Jeg kan vente.
Jeg beklager at vi opprørte deg,
men dette er en genuin bedrift,
og testene var seriøst ment.
Du bestod med glans.
Du aner ikke hvor mange tøvete historier vi har hørt.
Den fremstilles som den mest hjemsøkte koppen i London.
-Fortell henne om kjeksregelen. -Hva?
Hun kan ikke ta to om gangen.
Vi roterer på hvilket medlem som kan ta en kjeks.
-Da blir det rettferdig. -Hvilket medlem?
Er du fortsatt interessert?
Ja.
Det er jeg.
Flott. Skal jeg vise deg rundt i huset?
Dette er en litt uvanlig bedrift.
Vi har vært registrert i tre måneder.
Vi er godkjente av DEPFOK, men vi lønnes ikke av dem.
Vi er uavhengige.
-Hvem er veileder her? -Vi har ingen veiledere.
Ingen voksne. Det er mitt firma. Plager det deg?
-Det går bra. -Badet, rommet mitt, Georges rom.
Ikke gå inn uten å banke på. Jeg så ham gjøre nakenyoga en gang.
Det var et uvanlig syn.
Hva med det rommet?
Det er privat.
Ikke veldig interessant. Følg meg, mye mer å se.
Biblioteket er der borte, men dette er det viktigste rommet.
Dette er tenkeduken.
Notater, teorier, tanker. Et veldig nyttig verktøy.
Jeg fant beina til Fenchurch-skrømtet
ved å tegne opp kartet midt på natten mens jeg spiste toast.
Når vi ikke snakker med hverandre, noterer vi fornærmelser.
-Hvor ofte skjer det? -Nesten aldri.
DUST
Nå…
…kjelleren. Følg meg.
Kontorer. Saksmapper.
George er besatt av problemets historie.
Han går grundig til verks.
Jeg får hodepine av en handleliste.
Treningsrom.
Røyk som simulerer en rekke angreps- og forsvarsmønstre.
Georges idé. Av og til fungerer det.
Du er allerede dyktig med sverdet siden du har bestått fjerde grad.
Selvsagt.
Og til sist vårt sikrede lager.
Det er ulåst.
Notat til meg selv.
Hev sikkerheten på lageret.
Oi.
Du vet aldri hva som kommer.
Du har fortsatt ikke sagt hvor skallen kom fra.
George eksperimenterer med den.
-Hvordan den reagerer på stimuli. -Du har fortsatt ikke sagt det.
Han stjal den.
Kom. Jeg skal vise deg loftet.
Her sov jeg som barn, du kan bruke det, hvis du vil.
-Med mindre du har et annet sted? -Ja.
Nei. Jeg mener…
Husleien trekkes fra lønnen.
Bare nok til å dekke regninger, jeg er en pålitelig huseier.
Du har et eget bad.
Det nede er større, men da deler du med George,
best å unngå det.
Jeg skal la deg pakke ut. Falle til ro.
-Om jeg kan anta… -De avisutklippene på veggen…
Så du dem? Ikke veldig beskjedent. Jeg burde ta dem ned.
Nei, det er bare at du ikke har nevnt…
Jeg mener, hvem er du?
Det kan vi ta senere. Du bør hvile. Få deg litt søvn.
Hvis du tar jobben?
Ja.
Velkommen til Lockwood & Co.
DETTE BLIR OSS!
Jeg vet hva du tenker.
Det er forbudt.
-Døren? -Ja, døren.
-Jeg skulle hente vann. -Du har mer hell på kjøkkenet.
-Hvorfor låser han døren? -Vet ikke.
-Hvor lenge har du bodd her? -Et år.
-Så du kjenner ham godt? -Godt nok.
Hvordan havnet han her i huset?
-Det tilhørte vel… -Foreldrene hans?
Spør ham selv. Han er i biblioteket nå.
Han er ikke like tissetrengt som jeg.
Unnskyld meg.
Hallo.
Beklager, forstyrrer jeg? Jeg er ikke trøtt, så…
Nei, ikke i det hele tatt. Kom inn, sett deg.
Hva leser du?
Jeg følger med på hva som skjer.
Fester, den slags tull.
Man skulle tro det ble færre, men for de rike er det motsatt.
De elsker å låse seg inn på eksklusive hotell
og fryde seg over skrekken gjestene påfører andre utenfor.
DEPFOK hadde en i forrige uke.
-Alle som var noen var der. -Var du der? Får jeg se bilde av deg?
Nei. Så, nei.
Annonsen din sa at dette er et prestisjefylt byrå,
det er ikke helt sant, vel?
Dere er tre måneder gamle, jeg har aldri hørt om deg.
En liten overdrivelse.
Mange tar seg friheten.
Som du, da du sa at du hadde bestått fjerde grad.
Jeg ringte DEPFOK.
Beklager. Jeg er god nok. Jeg lover. Det er bare…
Måten jeg forlot mitt siste…
Det ligger i fortiden. Det som teller er fremtiden.
Jeg vet at du er god nok. Jeg så det med egne øyne.
Og tro meg, vi er kanskje et nytt byrå og litt uortodokse,
men en dag blir dette et av de beste byråene i London.
Jeg vil at du skal være med.
Takk.
Bare én siste ting.
Si hva det er.
Du sa at jeg er god nok for deg.
Du har sett hva jeg kan gjøre.
Hvordan vet jeg at du er god nok for meg?
Slipp meg!
Lucy!
Lockwood!
-Vær så snill! -Vent!
Jeg faller!
Foten sitter fast!
Jeg sklir!
Lockwood!
Lucy!
-Tok det på deg? -Selvsagt ikke. Jeg ville vært død.
Hvis du ikke føler deg ok, bør vi dra hjem nå.
Det går bra. Det er bare…
Hva da?
Da jeg fikk kontakt med henne, var det annerledes.
-Hvordan? -Jeg så hvordan hun var.
Det var som om jeg kunne føle det hun følte.
Skrømt har ikke følelser.
Stol på meg. Det var en helt ny følelse.
Du må roe deg ned.
-Du må høre etter. -Alt har endret seg.
Dette er ikke en ekteskapskrangel.
Det er et mordoffer, og hun kommer tilbake når som helst,
så hvis hodet ditt ikke er på rett sted…
Vis meg hvor hun dro.
Hun var på vei mot den veggen.
Skorsteinen. Det er der liket er.
-Veggen har fått ny gips. -Forsiktig. Du brøt sirkelen.
Hun er tilbake!
Kjedelig. Du har gjort det. Prøv noe nytt!
Ikke hån henne, Lockwood. Hun er sint.
-Nesten gjennom. -Skynd deg.
Her kommer hun.
Sverdet mitt!
Lockwood!
Dette er ikke bra.
Det er henne.
Liket er kilden. Legg et sølvnett over det.
Med andre ord, plan F.
Det er ikke plan F.
Plan B.
Hun er for sterk for saltbomber.
Jeg holder henne unna. Skjerm kilden.
Det er plan E!
Når dette er over, må vi omarbeide bokstavsystemet.
Snakk for deg selv.
Slipp meg!
Lucy, bak deg!
Skynd deg!
Lucy!
Er du ok?
Klientens hus brenner ned, ellers er alt bra.
Hvorfor tok det tid? Hva gjorde du?
Noe var galt. Noe var annerledes.
-Jeg måtte… -Hva?
Hva var feil? Vi sikret kilden, sant?
Det passer ikke å snakke om dette nå.
Vi bør hoppe mens det er noe igjen å hoppe fra.
Hoppe? Du må være gal. Det er for høyt. Vi knekker nakken.
Er du klar? Én, to, tre.
Tekst: Anya Bratberg