Ану, киш!
О, леді Верука.
Ваша величносте.
Ви вітаєте мене о такій пізній годині.
Так. Бачите,
за вечерею я насолодилася чималим кавалком королівського сиру.
І, здається,
мені треба по-королівському сходити, якщо можна так висловитися.
Зараз, пані.
Трохи полину. Щіпка бурих водоростей.
Дякую, пані.
Поки я тут,
думала призначити сера Альфреда
своїм новим майстром війни.
Гм. Цікаво.
Не вважаєте, що це мудро?
Як ваш вірний радник…
Я завжди хочу лише найкращого для вас, моя королево.
Давай, невдахо.
Що ти робиш?
Нічого.
Немає карти, немає підказок.
Я стікаю кров’ю, а ти ледве йдеш!
Тюрма зробила з тебе нікчему.
Ворушися. Чи мені треба тебе нести…
Нікчема, так?
Невидимий.
Прихований.
Прихована атака!
Перед прихованою атакою не варто волати «Прихована атака!».
Так. Ні, авжеж. Знаю. Просто тренуюся.
Прихована атака.
Великий палець притягне Клауса і Веруку до нас.
О, я маю план.
Операція «Велика Ведмедиця».
Рукавиця розтрощить тебе до «Ведмедиці».
Потрібно позбавити їх рукавиці.
Треба значно більше ніж удар пузом.
Усе добре? Не голодна?
Я завжди дивлюся вдалечінь, коли шукаю їжу…
Вдалечінь.
Я просто…
Я зараз як ніколи наблизилась до Клауса й Веруки.
Треба зробити все правильно.
Ти розумієш?
Так. Я не підведу тебе, Лезо.
Тоді, паже,
час наступного уроку з лицарства.
О, не так вклонився? Як у кунг-фу.
А як у лицарів? Присідання?
Ні, має бути щось круте.
План Б – досі операція «Велика Ведмедиця».
Клаусе! Отямся! Клаусе, ти знову вдарився головою!
-Клаусе, отямся! -Ти що… Ой!
Що з тобою таке?
Ти була верховною чаклункою королеви,
а тепер ти просто скажена тварина.
Я Чанґпу, ля-ля-ля
Люблю гриби, ля-ля-ля
Гриби Чанґпу Гриби Чанґпу, ля-ля
Тінь, незнайомець!
Здрастуй, мила.
О боже. Здрастуйте. Щасливого вам збору врожаю.
Таки чимало зібрано.
Схоже, вистачить на ціле село, га?
Мені заборонено розповідати незнайомцям про наше таємне село. Я…
О, хай йому! Чанґпу.
А в селі, про яке ти мені не розповідала, є лікар?
Слухай, По.
Тренування буде виснажливе, болюче, можливо, на межі твоїх сил.
Якщо досягнеш успіху,
я підвищу тебе до сквайра.
Сквайр? Сквайр!
Від нього один крок до лицаря!
Так, чого вчитися?
Роззброювати ворога.
Це простий прийом.
Ворог атакує тебе.
Гаразд.
Добре, я йду.
Дядько? Тітонька? Бабуся?
Сьома вода на киселі?
А потім просто забираєш…
Ха! Опанував.
А як зняти рукавицю?
То й був прийом. Ти все зіпсував.
Ти сказала показати все, що я вмію, тож…
Поміняймося ролями.
Пам’ятай, роби так само, як я. Готовий?
Непогано. Для пажа. Але бачиш, я досі можу…
Велика Ведмедиця!
Правильно було?
Ні! Ні, неправильно.
Що за поштовх пузом?
Прийом застосовують не так.
Твій прийом не зовсім спрацював, тож я додав трохи гірчиці.
Удар пузом, влучний вислів. Бабах!
Це такий прийом кунг-фу?
Якщо його робить майстер кунг-фу,
то це прийом кунг-фу.
Будь ласка, зроби так, як я просила.
Гаразд. Як скажеш.
Дай мені рукавицю.
Давай знову, паже.
Скільки ще?
Починаю томитися.
Може, якщо разом тягтимемо…
Усе чудово. Я й хотіла натренувати м'язи верхньої частини тулуба.
Якщо швидко не вилікуєш мого брата, будеш без верхньої частини тулуба.
Дуже гарне і незвичне.
Ненавиджу таке.
Скоро принесуть врожай, сестри.
Як і передрікала Яоджинь.
-Чанґпу повернулася. -Гарного врожаю.
-Гарного врожаю, Чанґпу. -Ура!
Урожай! Ура!
Я повернулася, сестри. З мандрівник…
Здрастуйте, пані та па…
Ха. Немає панів. Байдуже.
Хто тут головна?
Ну, ми всі.
Але від Яоджинь говорю я.
І вона тече крізь мене,
як свіже гірське джерело.
О, Яоджинь вимагає, щоб ти це записала, Чанґпу.
«Як свіже гірське джерело». Ідеально для новин за цей тиждень.
«Тече крізь мене, як джерело».
-Гірське джерело. -Гірське джерело.
-Свіже. -Свіже.
Свіже гірське джерело.
О, Яоджинь?
Вона наш великий невидимий дух.
Це скромне лісове селище зберігає містичну чистоту всіх її дочок,
а я її верховна жриця.
Господиня!
-Дбає про всіх нас. -Господиня. Ми її любимо.
Послухайте.
Треба вилікувати мого брата.
Негайно відвезіть нас до вашого лікаря.
Ти сказала «брата»?
Він тут.
-Він тут. -Нарешті.
-Ой! -Він тут!
Замовкніть усі.
Залюбки допоможемо. Ніж справді потрібен?
Це моя щаслива шабля.
О, щаслива.
Гм, то й добре. Ходи за мною.
Гей, ти. Не забудь мого брата.
Що?
Де я?
Що ти таке?
Я мертвий?
Розмріявся.
М-м, димно.
Як сьорбнути з багаття.
Ви це чаєм називаєте?
На смак як сік зі шкарпеток.
А що ти робиш?
Насолоджуюся плодами своєї праці.
Багато місяців тому Яоджинь відправила мандрівника.
Ми почали непокоїтися, що розлютили її.
От Чанґпу дуже часто її злить.
О, це правда, часто.
Ну…
Немає меж моєї вдячності Яоджинь.
Мені вже краще.
Насправді я майже нічого не відчуваю.
Чекайте.
Що в цьому напої?
Ну, бачиш,
зазвичай ми не пускаємо чоловіків у наше таємне селище.
-Ні. Ніколи. -Їм не можна вірити.
Але ви прибули якраз до
збору врожаю.
Урожай? О, приємно чути.
Буде частування?
Ой, ти що…
Чуєш, я…
Зазвичай нам байдуже до пані, але
хто ми такі, щоб відмовлятися від рясного врожаю Яоджинь.
Усе так, як я передбачала.
М-м?
Куди вони пішли?
Коли ми їстимемо?
Ти ідіот.
Урожай – це ми.
По!
Гаразд. Урок закінчився.
Що? Ні, вибач.
Я зніму гірчицю та зроблю так, як ти показала.
Річ не в тобі, По.
Я щодня уявляла цю мить упродовж 15 років.
День, коли вони збагнуть, що тікати нікуди.
Кожен рух мого меча має бути досконалим.
Бо коли так,
я зможу подивитися їм у вічі й нарешті сказати:
«Іменем її величності королеви Англії
заарештовую вас за вбивство сера Альфреда Ландретського,
сина саксонського гвардійця, англійського лицаря».
А якщо я не зможу?
Ходімо тренуватися.
Гарно.
Я більше не буду замкнена.
Я не можу дихати.
Не можу думати.
Кімната обертається.
Іде обертом кімната…
Веруко, місяць сходить.
Ти могла б застосувати свою силу.
Хіба ти не розумієш?
Раніше я відчувала зв’язок із Землею,
як нитку в моїй руці.
Але ту нитку перерізали.
Я можу простягнути руку й відчувати все, що захочу,
але нічого не виходить.
Ні…
Візьміть його.
-Тепер їстимемо? -Клаусе.
-О! Ой! Зачекайте! -Уб'ю його хіба що я.
-Стривайте, куди ми? -Ні! Клаусику!
-Веруко! -Не бійся, сестро.
Він іде до Яоджинь. А ти…
Ти будеш у нас на десерт.
Веруко!
Хапайте втікачку!
За вбивство сера Альфреда.
Ти не можеш заарештувати мене, дурню.
Я чаклунка королеви.
Ми тут за її наказом.
Ти планувала зрадити її.
Зрадити? Ха!
Я зробила те, що мала, і зробила б це знов.
А тепер відпустіть мене! Пустіть!
Це не кінець.
Дочекайтеся ночі.
Випустіть!
Місяць…
Ні!
Веруко!
Я тебе знайшов.
Через 15 років я знайшов тебе.
Клаусе? Клаусику?
Клаусе!
А де всі?
Інші чаклуни?
Пропали.
Тепер це наша справа.
Клаусе.
Місяць.
Стривайте. Ви не можете мене з'їсти.
Я дуже худий. І смерджу.
А ще я чув, що в м’ясі куниць дуже багато холестерину.
Припиніть, будь ласка. Гаряче!
Утішайся тим, що Яоджинь привела тебе
на збір врожаю.
Крім того, ти не перша моя куниця.
О ні!
Це Яоджинь. Яоджинь!
Верука! Знайшла.
-Це Яоджинь. -О, тепер ти в халепі.
Я не розумію.
Вона справді існує?
О, вона справді існує.
Як я й передбачала.
І ви, всі ви, розлютили її.
Одна більше за інших.
Ти не можеш бути Яоджинь,
бо я її вигадала.
Твоя правда.
Я значно гірша.
Ох…
Як… Як ти…
Черевомовлення. Брав уроки в дитинстві.
Не допоможе.
Гей…
Може, ти зайве про це думаєш.
Ти планувала це 15 років, але все завжди йде не за планом.
Іноді треба передумати та знайти новий шлях.
Ти можеш просто зловити їх сам.
Верховна чаклунка Англії повернулася.
Ти знайшла нитку.
Завдяки тобі, брате. І Місяцеві.
Англія буде нашою.
Почавши там, ми побудуємо імперію, на яку завжди заслуговували!
Лезо, ми притягнемо їх до нас лише тоді, коли ти будеш готова.
Але цьому селу в ній не буде місця.
А може, і зараз.
Гм…
Привіт?
Веруко!
Велика Ведмедиця!
Місяць зник.
Іменем її величності королеви Англії
заарештовую тебе за вбивство сера Альфреда Ландретського,
сина саксонського гвардійця, англійського лицаря,
і мого брата.
Молодець,
сквайре.
Сквайр?
Справді?
Але ж ти забрала рукавицю.
Завдяки твоєму уроку кунг-фу.
Терпіння, братику.
Я була 15 років у темряві.
Треба лише дочекатися сходу Місяця.
Переклад субтитрів: Максим Дацюк