СЕРІАЛ NETFLIX
Ану, киш!
Альфі!
Дурна сукня.
Лулу! Хіба ти не повинна бути на уроці етикету?
Не хочу суконь і виделок.
Я хочу меч і завдання.
Насолоджуйся дитинством, поки можеш.
Я дитина вже вісім років.
Я хочу бути лицарем, як ти.
Лулу, мама й тато ніколи не дозволять тобі стати лицаркою.
Це занадто небезпечно.
Кидаймося піском!
Кинеш іще грудку, і я твоєю лопаткою вийму твою селезінку.
Гаразд, не люблю кидатися піском.
А як щодо цього?
Дивися, це ти і я!
На мене не схоже.
Треба знайти загублене місто.
Я хочу знати, куди пішли ті ведмеді.
Чому?
Тебе це не стосується.
Чому?
-Бо ти дитина! -Чому?
Спробуймо інший спосіб.
Куди пішли двоє ведмедів?
Рабі, гадаю, слід сказати йому.
Що це таке?
Це приведе вас туди.
Я думав, що сходи погані.
Хочеш винограду?
Хочеш
родзинок?
Не хочу.
Дарма. Це природні…
цукерки.
А що ти думаєш про те, щоб трохи, знаєш,
перепочити?
Не можна. Клаус і Верука знають, що ми знаємо про них.
Вони напевне шукають нас, щоб убити.
Чому всі хочуть нас убити? Клаус і Верука, дивний хлопець у плащі…
-Грифи. -О ні. Ми вас не вбиватимемо.
Ми чекатимемо вашої смерті.
Ми не в змозі протидіяти силі рукавиці,
а батіг вічного полум’я міг би.
Якщо прийдемо перші в загублене місто, відіб'ємося батогом.
Тож хутчіш.
Так, чую невпевненість у собі.
Лицарі завжди впевнені.
Учитель Уґвей казав: «На відпочинку зазирніть у свої почуття…»
Лицарі не мають почуттів.
«А вдень заощаджуйте енергію, щоб додати й пройти більше прохолодної ночі».
Га?
Ми ж дійшли згоди…
Так! Бо ми — команда, а в командах доходять згоди.
…що твій план хибний.
Ого. Який різкий поворот.
Подивися довкола, По. Ситуація жахлива.
Ситуація жахлива.
Жахлива?
Так. Схоже, я закінчила клас ложки.
Я більше не можу.
Навчай мене, будь ласка.
Гм.
Справжня сила лицаря в розумі.
Ти достатньо розумна?
Я дуже достатньо розумна.
Добре. Принеси мені два відра води з криниці.
Не торкаючись відер.
Гм.
Ой!
Це неможливо!
Не переймайся.
Старші за тебе лицарі зазнали в цьому невдачі.
Я не буду невдахою.
Га?
Зроби ковток…
Гм…
Гей!
Зараз не час розважатися.
Я й не розважався.
Я так заощадив свою енергію.
Крім того, це весело!
Я знаю, лицарі не веселяться.
Гм.
Навіть не думай про це.
Ні, пусте. У мене є цілий день.
Я відчуваю, що ти дуже силкуєшся.
Силкуєшся? Є таке слово?
Учитель Ші Фу завжди говорив мені це.
Якщо це тобі не підходить, є купа приказок.
«Спробуй піддатися дійсності». Майстер Дельфін.
«Перешкода — це шлях». Учитель Уґвей.
«Розслабся, пройде швидше».
Мій лікар.
Не долати перешкоду — це шлях?
Дурниця.
Це не дурниця.
Це мудрість, що передається впродовж віків.
Віків, віків…
Приєднаєшся?
Радше я собі трахею виверну.
Ти добре знаєшся на анатомії.
Ти це вивчала чи…
Добре. Мені веселіше!
Більше не можу.
Треба
зробити перерву.
Ні. Ще трохи да…
Тут.
Просто тут.
Поясни мені.
Ми йдемо за цією моторошною машиною смерті,
бо…
Уп'яте кажу, ті ведмеді знають, де батіг,
а він знає, де знайти ведмедів.
Не відставай!
Гм… Думала, тут будуть інші зірки,
але це Ursa Major і Ursa Minor.
Великий і Малий Горщики Локшини?
Ні. Твій батько назвав їх так, бо він робить локшину.
Ні, так усі їх називають.
Ви просто вигадали неіснуючі слова. Ursa?
Що це таке?
Ursa Major — це Велика Ведмедиця.
Ursa з латини.
Латина? Хто розмовляє латиною?
Я розмовляю! Я здаюся.
Ми говоримо різними мовами. Ще однієї я тебе не вчитиму.
Велика Ведмедиця…
Досить крута модна фраза.
«Стережися! Велика Ведмедиця!» Бум.
Тихо.
Правильно.
Це насправді нагадує мені вислів:
«Тримати гнів у собі — це дати гніву панувати тобою».
Годі!
Гм…
Гей!
Вона сказала, що я отримаю золотий. Від вас. Платіть.
Це найлегший заробіток.
Тато йде на іподром.
Є ще одне випробування.
Гм.
За всіма підрахунками маємо бути просто над містом.
Он шахта з червоним піском, кущ дивної форми…
-Багатоликий камінь. -Ух, точно багатоликий.
Туманний курган…
Це туманний курган? Важко сказати.
Дерево самотності.
-Інше дерево самотності. -Розумію твої почуття, друже.
Усе саме там, де вказано на карті. Чому ж ми не знаходимо загублене місто?
Ну, знаєш, що казав майстер Вугор?
«Падайте задом і довіртеся ріці життя».
Що?
«Намагаючись контролювати, сам потрапляєш під контроль». Майстер Вомбат.
Немає сенсу!
«Сенс у очах того, хто дивиться». Хлопець, який хотів продати мені картину.
Гадаєш, що можна просто запитати всесвіт,
і місто з'явиться отут?
Гм?
Га?
Ані пари з вуст.
Що зробимо, коли він знайде ведмедів?
-Що зробимо? -Нишком, Веруко, означає бути тихим.
Що зробимо? Уб'ємо його чи їх,
чи всіх трьох?
Зараз я за те, щоб убити мене.
Куди він подівся?
Ви чули мене чи неблагозвучне патякання моєї сестри?
Обох. Увесь час.
Відпусти.
Чи дізнаєшся, що я можу зробити цією гарною річчю.
Пропоную укласти угоду.
Ми допоможемо схопити тих ведмедів, якщо покажете карту.
Якщо вам не потрібні ведмеді, нащо вам карта?
Байдуже.
Ми домовилися?
Я питаю, чи ми домовилися.
Карта буде в мене.
Можете йти за мною.
Спочатку точно його, потім ведмедів.
А тоді й тебе, якщо хочеш.
Ти стули вже писка!
Як ми цього раніше не бачили?
«Усе розгортається як повинно».
Майстер Павук.
«Іноді відповідь з’являється, коли перестаєш шукати».
Туалет у ресторані мого тата.
А може, це магія!
Ну, магія чи ні, це не дуже схоже на місто.
Може, це все, що залишилося. Воно, мабуть, дуже старе.
Може, хтось уже забрав батіг.
А може, тут його ніколи не було.
Шукатимемо далі.
Мають бути таємні двері чи драбина з кісток тощо.
О, той камінь кричав на мене?
Гаразд, це точно магія.
О, ні!
Я не можу вирватися.
Сподобалося?
Думаю, анітрохи.
Ой!
Ох.
Забери від мене свої кам’яні руки!
Лезо!
Це надає нового значення «війні пальця».
По! Стався до цього серйозно.
Він щось охороняє, але міста немає.
«Перешкода — це шлях».
Лезо!
Чудовисько не охороняє місто, чудовисько — це місто!
Що ти таке кажеш?
Гей, Кам’яний Велетню!
Сподіваюся, ти не снідав, бо на тебе чекає великий обід.
По, що ти робиш?
Повір мені, я все зрозумів!
Я смачний, обіцяю!
У мене гарне мармурове м'ясо.
По, не лізь у пащу чудовиська!
«Падайте задом і довіртеся ріці життя».
По!
Ой!
О, ну ж бо! Роззяв! Я не така гірка, як здаюся.
Я недостатньо сильна. Я боюся!
У останньому випробуванні треба вилізти з колодязя.
Я недостатньо сильна. Я боюся!
Ти можеш це зробити! Я знаю, що можеш.
Змогла! Не можу повірити, що змогла!
Лулу, запам'ятай.
Єдиний вихід…
Пройти.
Перешкода — це шлях, шлях, шлях…
Добре, По. Зробимо по-твоєму.
Лезо!
Ти прийшла по мене!
Так, я… Не могла дозволити, щоб тебе з'їли самого.
Отакої! Хіба не було весело з'їхати по стравоходу?
Велика Ведмедиця!
Хто б міг подумати?
Місто всередині велетня. Гм.
Мабуть, ростити тут дітей дуже безпечно.
Здається, вже багато віків тут ніхто не живе.
О боже! Це
батіг?
Стій! Це збудували для захисту цього батога.
Він не може просто лежати.
Візьмеш його, полетять стріли, підлога провалиться…
Усе розвалиться! Доведеться бігти.
Звідки знаєш?
Це стандартний протокол забирання скарбу.
Добре.
Я готова.
Їм, коли нервую.
Ха.
Схоже, цей скарб без протоколу.
Пасток немає.
Немає пасток!
Але є дещо значно гірше для тих, хто бажає орудувати батогом.
Я!
Переклад субтитрів: Максим Дацюк