СЕРІАЛ NETFLIX
ПРОДОВЖУЙ ДИХАТИ
Рекомендовано лежачий режим.
Ні, це вже не актуально.
Бути активною — це добре. Навіть дуже добре.
Якщо будете правильно харчуватись і вдосталь пити, можете робити вправи.
Ви вважаєте себе здоровою людиною?
У порівнянні з чим?
Бачу, що вас це непокоїть.
Це нормально,
але було б варто мінімізувати стрес під час вагітності.
Я помітила, що моїм пацієнткам допомагають техніки релаксації,
керована медитація, дихальні вправи.
А коли дитина з’явиться на світ?
Для цього є дихальні вправи?
Ми запрограмовані на це.
Ви будете чудовою мамою.
Звідки ви знаєте?
Як, у біса, ви це можете знати?
Ви робите висновки з моєї ваги й артеріального тиску?
Як ви можете знати, якою я буду матір'ю?
А що, як мені це не потрібно? Ви про це подумали?
-Ясна річ, я не хотіла… -Дихальні вправи.
Я лише порадила подбати про себе.
-Ясно, що ви… -Подбати про себе?
Що це означає? Ви себе чуєте?
Лів! Повернися, люба. Повернися сюди негайно!
Тату?
Усе гаразд, Лів. Я досі тут.
Бачиш? Я тут.
Обіцяю.
Я люблю тебе, Лів.
Лів.
Лів, ну ж бо. Час прокидатися.
Ні, ми цього не робитимемо.
Уставай. Ми вдвох, дитино.
Час починати наш день.
Піднімайся, Лів.
Ти маєш рухатись.
Ти маєш іти… або помреш.
Сходить на сході.
Сідає на заході.
Сходить на сході.
Сідає на заході.
Північ.
Я піду на північ.
Це неможливо.
Неможливо?
Це не неможливо.
Скільки ти зробила?
Це надто складно.
Як з'їсти слона?
По шматочку.
Далі розправляємо кутики. Ось так.
Розрівнюємо все.
А тепер потрібно розправити цю частину.
І гарно вирівняти її.
Дуже добре.
Ми спізнимося.
Я візьму це. Ось так.
Північ.
Лів?
-Що я тобі казав… -Пробач.
Про змішування фарб.
Спробуй червону.
Я вирішив пройтися з тобою. Ти не проти?
Я не знаю, скільки ще зможу йти.
-Чотири, може, п'ять днів, а тоді… -Не думай про це.
Просто продовжуй іти.
Я тільки про одне думаю.
Про те, що помру тут.
Просто йди вперед.
Доки ти йдеш, у тебе є шанс.
Лів, не думай про це.
Думай про щось інше.
Ти могла сказати мені…
що ти вагітна.
Я не знала.
Тоді, коли ти дізналася.
Що б це змінило?
«В осіннім лісі поміж двох доріг».
-Денні. -Гаразд, до біса Фроста.
Хто знає, що б це змінило? Можливо, ніхто.
Ти могла все мені розказати.
Я завжди більше полюбляла…
Ленгстона Г'юза.
«Тебе важко сьогодні обіймати
Ти гостра й колюча
Самі лопатки й лікті
Хотів би я закруглити твої гострі кути
Зробити тебе гладкою в моєму серці-камені»
Це вірш Г'юза?
Це один із татових віршів.
Думаю, я буду хорошим батьком.
Ясна річ.
Ти страждаєш на хронічну самовпевненість.
А що тут складного?
Обіймати, казати, що любиш,
захищати й дбати, щоб ніхто не скривдив.
Але таки скривдить.
Звісно, доведеться брехати.
Як на мене, не можна брехати рідним.
Брехня накопичується.
Правда важка, але це все, що ми маємо.
Ти хочеш правди?
Я вважаю, ти теж будеш хорошою мамою.
Невже?
До того ж я знаю тебе. Уже майже рік?
Так. Приблизно.
За весь цей час я не помітив, щоб ти бодай щось зробила впівсили.
Тобі може здаватися дивним, що ти можеш виростити дитину.
Просто деякі речі нам непідвладні.
Так. Як і всім нам. Хіба це не чудово?
Могла мені сказати.
Ти могла сказати мені будь-що.
Я б вислухав.
Я знаю.
Чому ти не сказав мені…
про листівки?
Ти збрехав мені.
Щоразу, коли я питала, де мама,
а ти казав, що не знаєш.
Вони для мене.
Вона зверталася до мене.
Це місце.
Ці стіни.
Ці кімнати.
Уся любов, увесь біль.
Ми зосталися тут.
І ми чекали.
Вона точно знала, де ми були.
Ці слова не для тебе.
Вони для неї.
І ти дала їй вдосталь.
Це не тобі вирішувати.
Є різниця між тим, коли тебе покинули…
і тим, коли про тебе забули.
Уяви себе в безкінечних просторах лісів.
Навкруги нічого й нікого.
Лише дерева.
Земля.
Вітер.
Вода.
Відчуй себе на самоті в цій місцині.
Її живою та дихаючою частиною.
Занурся в неї.
Ти — це лише твоє тіло.
Ти — це лише твоє дихання.
Відчуй, як природа проходить крізь тебе,
повертаючи тебе до твого єства.
І проходячи крізь природу, ти одночасно є її частиною.
Ти живеш всередині свого тіла.
Ти живеш у власному диханні.
Ти — це кров.
Ти — це кістки.
Ти — це плоть.
Ти там, де й маєш бути.
Ти вдома.
Усе гаразд, тату.
Ти дуже стомився.
Відпочити — це нормально.
Тобі треба трохи відпочити.
Відпустити — це нормально.
Усе гаразд. Я поряд.
Усе гаразд, Лів. Усе гаразд.
Я поряд.
Обіцяю.
Автомобілі.
Тут гарно.
Спокійно.
Твоя матір любила природу.
Мені завжди бракувало на це часу.
Напевно, дарма.
Вона тягнула нас на природу. Пам'ятаєш?
Ми сідали в машину, дуже довго їхали,
продиралися забутими богом шляхами, які й дорогою не назвеш.
Шукали якесь таємне місце, про яке вона колись десь почула.
Ми обоє постійно скаржились.
А потім знаходили.
Як вона й казала.
Щоразу прекрасне місце.
А потім разом поверталися додому.
Я відчуваю її тут, у всьому цьому.
Можливо, до цього вона й ішла все життя.
Шукала те місце.
Сподіваюся, знайшла.
Я думала…
Якщо я її знайду…
Погляну їй у вічі.
Яка дурня.
Усе це абсолютно безглуздо.
Мушу визнати: це було дещо імпульсивно.
Однак ти завжди була трохи імпульсивна.
Цікаво, від кого це в тебе?
Я схожа на неї?
Так.
Очима, посмішкою.
Але загалом ти геть не така, як вона.
Знаєш, чому ти стала юристкою?
Бо я люблю боротися.
Бо ти шукаєш відповідей.
Прагнеш порядку.
Тобі бракувало цього в дитинстві.
Ти хочеш, щоб світ був чорно-білий.
Але світу байдуже, чого ти хочеш.
Тут панував хаос ще до нашої появи.
І хаос залишиться після того, як ми підемо.
А якщо в усьому цьому є порядок, то він невидимий для нас.
То й що, як ти схожа на неї?
Ти схожа й на мене. Бо завжди поряд.
А ще ти схожа на себе. Бо цілеспрямована.
Робиш по-своєму.
У тобі немає нічого неправильного, Лів.
Ти не зробила нічого поганого.
Ти просто була дитиною.
Ти просто загубилася.
От і все. І стомилася.
Може, тобі слід трохи перепочити.
Це схоже на ідеальне місце для відпочинку.
Цікаво, чи була б я готова…
стати мамою.
За моїм досвідом…
до цього неможливо підготуватися.
Це те, чому ти віддаєшся.
Ти просто поринаєш…
і дивишся, куди це тебе приведе.
Тут гарно.
Я побуду тут деякий час.
Іноді відповіді немає.
Іноді є тільки прощання.
ДЛЯ МАЙКА
Переклад субтитрів: Ярослава Гаращук