EN NETFLIX-SERIE
Sitt inte upp.
Nej, det är inte en grej längre.
Det är bra att vara aktiv. Det är positivt.
Så länge du äter ordentligt och får i dig vätska kan du röra dig.
Anser du dig vara en frisk person?
Jämfört med vad?
Du är lite orolig över detta.
Det är normalt,
men det är bra att minimera stress under graviditeten.
Många patienter mår bra av avslappningstekniker,
guidad meditation, andningsövningar.
Vad händer när den kommer?
Finns det en andningsövning för det?
Vi är skapta för det här.
Du kommer bli en bra mamma.
Hur vet du det?
Hur fan vet du det?
Baserar du det på min vikt och mitt blodtryck?
Hur fan vet du vad jag blir för mamma?
Tänk om jag inte ens vill ha det? Har du tänkt på det?
-Jag menade inte att… -Andningsövningar.
Jag vill bara att du tar hand om dig.
-Beslutet är… -Ta hand om mig?
Vad betyder det? Hör du dig själv?
Liv! Kom tillbaka, min kära. Kom genast tillbaka!
Pappa?
Det är okej, Liv. Jag är här än.
Ser du? Jag är här.
Jag lovar.
Jag älskar dig.
Liv.
Liv, kom nu. Du måste resa på dig.
Nix, det går inte.
Kom igen. Det är du och jag, tjejen.
Dags att börja dagen.
Upp med dig, Liv.
Du måste röra på dig.
Du måste gå… annars dör du.
Går upp i öst.
Går ner i väst.
Går upp i öst.
Går ner i väst.
Norr.
Jag ska norrut.
Det är omöjligt.
Omöjligt?
Det är inte omöjligt.
Hur långt har du kommit?
Det är för svårt.
Hur äter man en elefant?
En tugga i taget.
Sen drar du i hörnen. Ja.
Och slätar ut det.
Sen viker du den här delen,
gör det mjukt och fint.
Mycket bra.
Vi blir sena.
Jag tar den här. Okej.
Norrut.
Liv?
-Vad har jag sagt om… -Förlåt.
Om att jobba med olika material.
Ta lite rött.
Jag tänkte gå en bit med dig. Är det okej?
Jag vet inte hur mycket jag orkar gå.
-Fyra, fem dagar kanske, och sen… -Tänk inte på det.
Fortsätt bara.
Det är allt jag tänker på.
Att dö här ute.
Fortsätt framåt bara.
Så länge du gör det har du en chans.
Tänk inte på det, Liv.
Tänk på nåt annat.
Du kunde ha sagt…
att du var gravid.
Jag visste inte.
Efter att du visste, alltså.
Vad spelar det för roll?
"Två vägar skiljdes åt i en gul skog."
-Danny. -Okej, vi skippar Frost.
Vem vet skillnaden? Kanske ingen.
Du kunde ju ha berättat för mig.
Jag var alltid mer en…
Langston Hughes-tjej.
"Det är svårt att hålla om dig idag.
Du känns vass och ojämn.
Enbart skulderblad och armbågar.
Jag vill runda av dina kanter.
Göra dig mjuk i mitt stentumlarhjärta."
Är det Hughes?
Det är en av pappas.
Jag skulle blivit en bra pappa.
Verkligen.
Du lider av kroniskt översjälvförtroende.
Vad behöver man veta?
Man kramar dem och säger att man älskar dem.
Man får dem att känna att inget kan skada dem.
Fast det inte är så.
Visst, man ljuger.
Jag tror inte på att ljuga för dem man älskar.
Lögnerna hopar sig.
Sanningen är svår, men den är allt vi har.
Vill du höra sanningen?
Du skulle bli en bra mamma.
Jaså?
Hur länge har jag känt dig? Nästan ett år?
Ja. Det stämmer nog.
Jag har aldrig sett dig göra nåt halvhjärtat.
Att uppfostra ett barn är konstigt att börja med.
Men vissa saker är utom vår kontroll.
Ja. För oss alla. Är det inte toppen?
Du kunde ha sagt nåt.
Du kunde ha sagt vad som helst.
Jag hade lyssnat.
Jag vet.
Varför sa du inget…
om vykorten?
Du ljög för mig.
Alla gånger jag frågade var mamma var
och du sa att du inte visste.
De var till mig.
Hon ville nå mig.
Det här stället.
De här väggarna.
De här rummen.
All kärlek, all smärta.
Vi stannade kvar här.
Och vi väntade.
Hon visste precis var vi var.
De orden var inte till dig.
De var till henne.
Och du gav henne tillräckligt.
Det var inte ditt beslut.
Det är skillnad på att bli lämnad…
och bli bortglömd.
Föreställ dig att du är i en oändlig skog.
Inget och ingen finns i närheten.
Bara träden.
Jorden.
Vinden.
Vattnet.
Känn dig ensam här.
En levande del av det.
Insup det.
Du är bara din kropp.
Du är bara ditt eget andetag.
Känn landskapet röra sig genom dig,
så att du blir dig själv igen.
Och när du går igenom det är du också en del av det.
Du lever inuti din kropp.
Du lever inuti dina andetag.
Du är blod.
Du är ben.
Du är kött.
Du är precis där du hör hemma.
Du är hemma.
Det är okej, pappa.
Du är så trött.
Det är okej att vila.
Du borde vila ett tag.
Det är okej att släppa taget.
Det är okej. Jag är här.
Det är okej, Liv. Det är okej.
Jag är här.
Jag lovar.
Bilar.
Det är fint här.
Fridfullt.
Din mor älskade naturen.
Jag har aldrig haft tid.
Det borde jag kanske.
Hon släpade med oss på vandringar. Minns du det?
Vi hoppade in i bilen och körde länge,
gick på en hemsk stig som knappt var en stig.
Hon försökte hitta en hemlighet som hon hört talas om.
Vi klagade hela tiden båda två.
Och sen kom vi dit.
Och hon hade alltid rätt.
Det var alltid vackert.
Sen åkte vi alla hem igen.
Jag känner hennes närvaro, i allt här.
Det kanske var det hon gjorde.
Letade efter ett sånt här ställe.
Hoppas hon hittade den.
Jag tänkte…
Om jag kunde hitta henne…
Om jag kunde se henne i ögonen.
Det är dumt.
Det är ologiskt.
Det var lite impulsivt, det medger jag.
Men du har alltid varit lite impulsiv.
Undrar var du fått det ifrån.
Är jag lik henne?
Ja.
Dina ögon, ditt leende.
Men det mesta av dig liknar inte henne.
Vet du varför du blev advokat?
För att jag gillar att slåss.
För att du liknar svar.
Ordning.
Du hade inte det när du växte upp.
Du vill ha en värld som är svartvit.
Men världen är inte intresserad av vad du vill.
Det har varit kaos sen innan vi kom hit.
Det förblir kaos när vi lämnat.
Om det finns en ordning här är den osynlig för oss.
Än sen om du liknar henne?
Du liknar mig med. Du stannar kvar.
Du är också som du. Beslutsam.
Gör andra val.
Det är inget fel på dig, Liv.
Du har inte gjort nåt fel.
Du var bara en liten flicka.
Du är bara lite vilsen.
Det är allt. Och trött.
Du kanske borde vila lite.
Det här är en perfekt plats för det.
Jag undrar om jag varit redo…
att bli mamma.
Enligt min erfarenhet…
är det inget man kan förbereda.
Det är nåt man accepterar.
Man kastar sig bara ut…
och ser vart man hamnar.
Det är fint här.
Jag stannar nog ett tag.
Ibland finns det inga svar.
Ibland är det bara ett farväl.
FÖR MIKE
Undertexter: Lars Lövgren