‎UN SERIAL NETFLIX
‎Trebuie să te menajezi.
‎Nu, asta nu mai e valabil.
‎E în regulă să fii activă. ‎E bine, de fapt.
‎Câtă vreme mănânci bine ‎și te hidratezi, poți face mișcare.
‎Te consideri, în general, ‎o persoană sănătoasă?
‎Comparativ cu ce?
‎Te neliniștește situația aceasta.
‎E normal,
‎dar e util să încerci ‎să reduci stresul în timpul sarcinii.
‎Am observat că multe paciente ‎găsesc utile tehnicile de relaxare:
‎meditația ghidată, ‎exercițiile de respirație.
‎Dar când vine pe lume copilul?
‎Sunt exerciții de respirație pentru asta?
‎Suntem programate să facem asta.
‎Vei fi o mamă grozavă.
‎De unde știi?
‎De unde dracu' știi asta?
‎Te bazezi pe greutatea mea, ‎pe tensiunea mea?
‎De unde știi tu ce fel de mamă voi fi?
‎Dacă nici măcar nu vreau copilul? ‎Te-ai gândit la asta?
‎- N-am vrut să… ‎- Exerciții de respirație.
‎Îți spuneam doar să ai grijă de tine.
‎- Decizia… ‎- Să am grijă de mine?
‎Ce înseamnă asta? Tu te auzi?
‎Liv! Întoarce-te, ‎querida! ‎Treci înapoi în clipa asta!
‎Tată?
‎E în regulă, Liv. Sunt încă aici.
‎Vezi? Sunt chiar aici.
‎Promit.
‎Te iubesc.
‎Liv!
‎Hai, Liv! Trebuie să te trezești.
‎Nu, nu facem asta.
‎Haide! Suntem doar noi doi, puștoaico.
‎E timpul să ne începem ziua.
‎Ridică-te, Liv!
‎Trebuie să te miști.
‎Trebuie să mergi, altfel vei muri.
‎Răsare la est.
‎Apune la vest.
‎Răsare la est.
‎Apune la vest.
‎Spre nord.
‎Merg spre nord.
‎E imposibil.
‎Imposibil?
‎Nu e imposibil.
‎Cât de departe ai ajuns?
‎E prea greu.
‎Cum se mănâncă un elefant?
‎Îmbucătură cu îmbucătură.
‎Apoi tragi colțurile. Așa.
‎Și o netezești.
‎Iar aici, trebuie să pliezi partea asta,
‎să fie fără cute.
‎Foarte bine.
‎O să întârziem.
‎O să iau asta. Bine.
‎Nord.
‎Liv?
‎- Ce ți-am spus despre… ‎- Îmi pare rău.
‎Despre amestecarea materialelor.
‎Încearcă niște roșu!
‎M-am gândit să te însoțesc puțin. ‎E în regulă?
‎Nu știu cât mai pot să merg.
‎- Patru, poate cinci zile, apoi… ‎- Nu te gândi la asta!
‎Nu te opri!
‎Doar la asta mă gândesc.
‎Că o să mor aici.
‎Continuă să mergi înainte!
‎Câtă vreme poți face asta, mai ai o șansă.
‎Liv, nu te gândi la asta!
‎Gândește-te la altceva!
‎Puteai să-mi spui…
‎că ești însărcinată.
‎Nu știam.
‎Adică după ce ai aflat.
‎Ce s-ar fi schimbat?
‎„Două cărări se despărțeau ‎în crângul auriu.”
‎- Danny! ‎- Bine, sărim peste Frost.
‎Oare ar fi contat? Poate că nu.
‎Puteai să-mi spui, atâta tot.
‎Mereu am fost mai mult fan…
‎Langston Hughes.
‎„E greu să te țin în brațe azi.
‎Te simt ascuțită și colțuroasă.
‎Doar omoplați și coate.
‎Ce mi-ar plăcea să-ți rotunjesc marginile!
‎Să te șlefuiesc în inima mea.”
‎E Hughes?
‎E o poezie de-a tatei.
‎Cred că aș fi un tată bun.
‎Sigur că da.
‎Suferi de exces cronic de încredere.
‎Ce e de știut?
‎Îi îmbrățișezi, le spui că-i iubești,
‎îi faci să simtă ‎că nimic nu-i va răni vreodată.
‎Dar ceva îi va răni.
‎Sigur, minți.
‎Nu cred în a-i minți pe cei dragi.
‎Minciunile se adună.
‎Adevărul e dureros, dar e tot ce avem.
‎Vrei adevărul?
‎Cred că și tu ai fi o mamă bună.
‎Da?
‎În plus, de cât timp te cunosc? ‎De aproape un an?
‎Da. Cam așa ceva.
‎În tot timpul ăsta, ‎tu n-ai făcut nimic pe jumătate.
‎Ar fi ciudat să începi acum, cu copilul.
‎Unele lucruri nu depind de noi.
‎Da. Așa e pentru noi toți. Nu e grozav?
‎Puteai să-mi fi spus.
‎Puteai să-mi fi spus orice.
‎Te-aș fi ascultat.
‎Știu.
‎De ce nu mi-ai spus…
‎de vederi?
‎M-ai mințit.
‎De câte ori te-am întrebat unde e mama
‎și tu spuneai că nu știi.
‎Erau pentru mine.
‎Voia să se apropie de mine.
‎Locul ăsta.
‎Pereții ăștia.
‎Camerele astea.
‎Toată dragostea, toată durerea.
‎Am rămas în ele.
‎Și am așteptat.
‎Știa exact unde suntem.
‎Cuvintele alea nu erau pentru tine.
‎Erau pentru ea.
‎Iar tu i-ai oferit destul.
‎Nu tu trebuia să iei decizia asta.
‎E o diferență între a fi părăsit…
‎și a fi uitat.
‎Imaginează-ți că ești ‎într-o pădure nesfârșită.
‎Nimic și nimeni în jur.
‎Doar copacii.
‎Pământul.
‎Vântul.
‎Apa.
‎Simte-te singur în acest loc!
‎O parte vie din el.
‎Absoarbe-l!
‎Ești doar trupul tău.
‎Ești doar respirația ta.
‎Simte peisajul mișcându-se prin tine,
‎întorcându-te în tine însuți.
‎Și, pe măsură ce te miști prin el, ‎devii și tu o parte din el.
‎Ești viu în trupul tău.
‎Ești viu în respirația ta.
‎Ești sânge.
‎Ești os.
‎Ești carne.
‎Ești acolo unde ți-e locul.
‎Ești acasă.
‎E în regulă, tată.
‎Ești foarte obosit.
‎Poți să te odihnești.
‎Ar trebui să te odihnești puțin.
‎E în regulă să renunți.
‎E în regulă. Sunt aici.
‎E în regulă, Liv. E în regulă.
‎Sunt aici.
‎Promit.
‎Mașini.
‎E frumos aici.
‎Liniștit.
‎Mama ta iubea natura.
‎Eu nu prea mi-am făcut timp pentru ea.
‎Poate ar fi trebuit.
‎Îți amintești drumețiile în care ne târa?
‎Ne suiam în mașină și conduceam prea mult,
‎ne căzneam să străbatem o potecă, ‎care abia dacă era o potecă…
‎încercând să găsim vreun ascunziș ‎de care auzise pe undeva.
‎Amândoi plângându-ne tot timpul.
‎Apoi ajungeam acolo.
‎Și avea mereu dreptate.
‎Era mereu frumos.
‎Apoi ne întorceam cu toții acasă.
‎O simt aici, în toate astea.
‎Poate că asta a făcut în tot acest timp.
‎Căuta un loc ca ăsta.
‎Sper că l-a găsit.
‎M-am gândit…
‎Dacă aș putea s-o găsesc…
‎Dacă aș putea s-o privesc în ochi…
‎E o prostie.
‎N-are nicio logică.
‎Ai fost cam impulsivă, ‎trebuie să recunosc.
‎Dar tu ai fost mereu impulsivă.
‎Nu știu de unde ai moștenit asta.
‎Sunt ca ea?
‎Da.
‎Aceiași ochi, același zâmbet.
‎Dar esența ta n-are nimic din ea.
‎Știi de ce te-ai făcut avocat?
‎Pentru că-mi place să mă bat.
‎Pentru că îți plac răspunsurile.
‎Ordinea.
‎N-ai avut parte de așa ceva în copilărie.
‎Tânjești după o lume în alb și negru.
‎Dar lumea nu e interesată de ce vrei tu.
‎Era haos dinainte să ne naștem.
‎Și va fi haos și după ce nu mai suntem.
‎Dacă există o ordine în toate astea, ‎e invizibilă pentru noi.
‎Și ce dacă ești ca ea?
‎Ești și ca mine. Tu rămâi.
‎Ești și ca tine. Hotărâtă.
‎Fă alegeri diferite!
‎Nu e nimic în neregulă cu tine, Liv.
‎N-ai greșit cu nimic.
‎Erai doar o fetiță.
‎Ești doar puțin pierdută.
‎Atâta tot. Și obosită.
‎Poate ar trebui să te odihnești.
‎Pare locul perfect pentru asta.
‎Mă întreb dacă aș fi fost pregătită…
‎să fiu mamă.
‎Din experiența mea,
‎nu e ceva pentru care te pregătești.
‎E ceva căruia i te lași în voie.
‎Te arunci…
‎și vezi unde te duce.
‎E frumos aici.
‎Cred că mai stau puțin.
‎Uneori nu există răspunsuri.
‎Uneori e doar „adio”.
‎PENTRU MIKE
‎Subtitrarea: Ioana Abrahan