NETFLIXOVA SERIJA
Ne miči se.
Ne, to se više ne preporuča.
U redu je biti aktivan. To je zapravo dobro.
Sve dok pravilno jedete i pijete, možete vježbati.
Smatrate li se zdravom osobom?
U usporedbi s čime?
Zabrinuti ste oko ovoga.
To je normalno,
ali tijekom trudnoće pomaže da smanjite stres.
Mnogim mojim pacijentima pomažu tehnike opuštanja,
vođene meditacije, vježbe disanja.
A što kada se zapravo rodi?
Postoji li vježba disanja za to?
Te stvari su nam urođene.
Bit ćete sjajna majka.
Kako to možete znati?
Kako to jebeno možete znati?
Zbog moje težine i tlaka?
Kako možete znati kakva ću majka biti?
Što ako to ni ne želim? Jeste li pomislili na to?
-Naravno, nisam mislila… -Vježbe disanja.
Samo sam htjela da pazite na sebe.
-Naravno, odluka je… -Da se pazim?
Što to znači? Čujete li vi sebe?
Liv! Vrati se ovamo, dušo. Odmah se vrati!
Tata?
U redu je, Liv. Još sam ovdje.
Vidiš? Ovdje sam.
Obećavam.
Volim te.
Liv.
Liv, hajde. Moraš ustati.
Ne, nećemo to raditi.
Hajde. Samo smo ti i ja, mala.
Vrijeme je da započnemo dan.
Ustani, Liv.
Moraš nastaviti dalje.
Moraš hodati… inače ćeš umrijeti.
Izlazi na istoku.
Zalazi na zapadu.
Izlazi na istoku.
Zalazi na zapadu.
Sjever.
Idem na sjever.
Nemoguće je.
Nemoguće?
Nije nemoguće.
Koliko si daleko došla?
Preteško je.
Kako se jede slon?
Griz po griz.
Onda povučeš kutove. Da.
I izravnaš.
Zatim smotaš ovaj dio,
da bude lijep i ravan.
Odlično.
Zakasnit ćemo.
Uzet ću ovo. Dobro.
Sjever.
Liv?
-Što sam ti rekao o… -Oprosti.
O slikanju s različitim materijalima.
Pokušaj s crvenom.
Je li u redu da malo šećem s tobom?
Ne znam koliko još mogu šetati.
-Četiri, možda pet dana i onda… -Ne razmišljaj o tome.
Samo hodaj.
Samo o tome mogu misliti.
Kako ću umrijeti ovdje.
Samo idi prema naprijed.
Dok to možeš, imaš šansu.
Liv, ne razmišljaj o tome.
Razmišljaj o nečemu drugom.
Mogla si mi reći…
da si trudna.
Nisam znala.
Mislim, nakon što si saznala.
Što bi to promijenilo?
„Dvije staze k šumi išle su.”
-Danny. -Dobro, preskočit ćemo Frosta.
Tko zna što bi promijenilo? Možda ništa.
Samo si mi mogla reći.
Uvijek sam više voljela…
Langstona Hughesa.
„Danas te teško držati.
Oštra si i nazubljena.
Samo lopatice i laktovi.
Kako bih htio zaobliti tvoje rubove.
Da te moje srce izgladi.”
To je Hughes?
To je moj tata napisao.
Mislim da bih bio dobar tata.
Naravno da tako misliš.
Kronično patiš od previše samopuzdanja.
Mislim, što se ima znati?
Zagrliš ih, kažeš im da ih voliš,
pobrineš se da se osjećaju kao da ih ništa ne može povrijediti.
Ali povrijedit će ih.
Da, lažeš.
Ne vjerujem da treba lagati ljudima koje voliš.
Laži se nakupe.
Istina je teška, ali to je sve što imamo.
Želiš li istinu?
Mislim da bi i ti bila dobra mama.
Da?
Osim toga, poznajem te oko godinu dana?
Da. Otprilike toliko.
Nijednom nisi ništa učinila polovično.
Bilo bi čudno da tako odgajaš dijete.
No neke stvari ne možemo kontrolirati.
Da. Nitko od nas. Nije li to sjajno?
Mogla si mi reći.
Mogla si mi reći bilo što.
Saslušao bih.
Znam.
Zašto mi nisi rekao…
za razglednice?
Lagao si mi.
Svaki put kada sam te pitala gdje je mama
i rekao si da ne znaš.
Meni ih je slala.
Htjela je doći do mene.
Ovo mjesto.
Ovi zidovi.
Ove sobe.
Sva ljubav, sva bol.
Ostali smo ovdje.
I čekali smo.
Znala je gdje smo.
Te riječi nisu bile za tebe.
Bile su za nju.
A dovoljno si joj dala.
Nisi imao pravo to odlučiti.
Nije isto biti ostavljen…
i biti zaboravljen.
Zamisli se u ogromnoj beskrajnoj šumi.
Nigdje nikoga.
Samo drveće.
Zemlja.
Vjetar.
Voda.
Osjeti koliko si sama.
Živući dišući dio dio svega.
Upij to.
Ti si samo svoje tijelo.
Ti si samo svoj dah.
Osjeti kako se krajolik kreće kroz tebe,
vraća te k tebi.
Dok se krećeš kroz njega i ti si dio njega.
Živa si u svom tijelu.
Živa si u svom dahu.
Ti si krv.
Ti si kost.
Ti si meso.
Ondje si gdje pripadaš.
Kod kuće si.
U redu je, tata.
Tako si umoran.
U redu je odmoriti se.
Trebao bi se odmoriti.
U redu je pustiti.
U redu je. Ovdje sam.
U redu je, Liv. U redu je.
Ovdje sam.
Obećavam.
Auti.
Ovdje je lijepo.
Mirno.
Tvoja je majka voljela prirodu.
Ja nisam odvojio mnogo vremena za to.
Možda sam trebao.
Vukla bi nas sa sobom na šetnje. Sjećaš li se?
Sjela bi u auto i vozila predugo,
po groznim cestama koje su jedna bile ceste.
Pokušavala je pronaći neku tajnu za koju je negdje čula.
Mi smo se cijelo vrijeme žalili.
I onda bismo sitgli.
I uvijek je bila u pravu.
Uvijek je bilo prekrasno.
I onda bismo se opet vratili kući.
Osjećam je ovdje, u svemu ovome.
Možda je to radila svo ovo vrijeme.
Tražila ovakvo mjesto.
Nadam se da ga je pronaša.
Mislila sam…
Ako je mogu pronaći…
Ako je mogu pogledati u oči.
To je glupo.
Ništa od toga nema smisla.
Priznajem da je bilo malo impulzivno.
Ali uvijek si bila malo impulzivna.
Ne znam od koga si to naslijedila.
Jesam li poput nje?
Da.
Po očima, po osmijehu.
Ali veći dio tebe nema veze s njom.
Znaš li zašto si postala odvjetnica?
Jer se volim boriti.
Zato jer voliš odgovore.
Red.
Nisi to imala dok si odrastala.
Žudiš za crno-bijelim svijetom.
No svijet ne zanima što ti želiš.
Ovdje je bio kaos mnogo prije nas.
I bit će kaos kada nas neće biti.
Ako u svemu ovome postoji red, nama je on nevidljiv.
Pa što ako si poput nje?
Također si i poput mene. Ostaješ.
Također si i poput sebe. Odlučna.
Donosiš drugačije odluke.
Hej, sve je u redu s tobom, Liv.
Nisi ništa krivo učinila.
Bila si samo djevojčica.
Samo si malo izgubljena.
To je sve. I umorna.
Možda bi se trebala odmoriti.
Ovo izgleda kao savršeno mjesto za odmor.
Pitam se bih li bila spremna…
da budem mama.
Iz mog iskustva…
to nije nešto za što se pripremaš.
To je nešto čemu se predaš.
Samo uskočiš…
i vidiš kamo će te odvesti.
Ovdje je lijepo.
Mislim da ću ostati ovdje.
Ponekad nema odgovora.
Ponekad postoji samo pozdrav.
ZA MIKEA
Prijevod titlova: Lidija Funtek