‎UN SERIAL NETFLIX
‎MARILE PIRAMIDE DIN CAIRO
‎BUN-VENIT ÎN JAPONIA
‎PARIS, FRANȚA
‎VIZITAȚI CHINA
‎INDIA EXOTICĂ ȘI RAFINATĂ
‎AURORA BOREALĂ, TERITORIILE NORDICE
‎Nu te mișca!
‎Mi-e foame.
‎Liv! Nu te mișca!
‎Trebuie să plec, tată.
‎E bun, așa e?
‎Gata.
‎Acum arăți exact ca mine.
‎Nu!
‎N-o să fac asta.
‎Am spus nu.
‎Nu. N-o să fac asta.
‎Atunci spune-mi ce vrei să fac!
‎Te iubesc!
‎Să fii cuminte!
‎- Cioc, cioc! Bună! ‎- Bună!
‎Ți-am adus ceva de mâncare.
‎Nu, asta e… Nu trebuie…
‎Relaxează-te, e doar un prânz.
‎Și cum nu-l iei, m-am gândit să ți-l aduc.
‎- Danny? ‎- Nu-ți face griji! Mi-am adus și mie.
‎Nu interpreta greșit!
‎Suntem doar doi angajați responsabili ‎și ne alimentăm corpurile
‎pentru a putea fi niște rotițe eficiente
‎în această mașinărie uriașă ‎căreia nu-i pasă dacă trăim sau murim.
‎Și nu e vreo tentativă…
‎de a risipi ‎stânjeneala după seara trecută.
‎Sau de a încerca să fim prieteni.
‎Nici măcar nu vreau să fim prieteni.
‎Nici măcar nu te plac.
‎Putem vorbi doar despre muncă.
‎Sau putem mânca în liniște.
‎Ador liniștea.
‎E unul din lucrurile mele favorite.
‎Liniștea, dormitul până târziu…
‎prânzul cu colegii.
‎- Doamne! ‎- Așa-i?
‎Mâncare. Sunt atâtea feluri!
‎Ai putea face asta zilnic dacă ai vrea.
‎Mănânc.
‎- Da? ‎- Da.
‎Ăsta e sertarul cu gustări.
‎Aia nu e mâncare. ‎E un strigăt după ajutor.
‎Din fericire, te ajut eu.
‎E delicios. Mulțumesc.
‎Nu te-am văzut niciodată ‎mâncând vreuna din gustările alea.
‎Mănânc când nu mă vede nimeni.
‎Bine că știu de sertarul acela.
‎Nu te apropia de el!
‎Evită consumul de brânză moale, ‎suc proaspăt, pește crud sau sushi,
‎aluat de fursecuri, alcool, ‎carne de pasăre preumplută,
‎mezeluri, fructe sau legume nespălate, ‎fructe de mare afumate, crustacee.
‎Și ar trebui să bei ‎doar apă filtrată de acum înainte.
‎Liv, mă asculți?
‎Trebuie să o fierb.
‎Bine.
‎Sincer, sunt îngrijorată.
‎Nu se implică.
‎Nu se concentrează.
‎Sau dacă o face, ‎se concentrează pe ce nu trebuie.
‎Îi afectează munca?
‎Nu.
‎Evident e foarte inteligentă.
‎Atunci care e problema?
‎E retrasă. Nu-și face prieteni.
‎Și nu pare deloc interesată să facă asta.
‎Și vorbește singură.
‎Și? Copiii vorbesc singuri.
‎Amândoi aveți multe pe cap.
‎Aveți vreo rudă care ar putea sta cu voi, ‎să vă ajute o vreme?
‎Nu.
‎Bunicii ei nu mai sunt. ‎Frații mei sunt în Colombia.
‎Suntem doar noi.
‎Dar familia mamei ei?
‎Nu. Vom fi în regulă. ‎Ne descurcăm singuri.
‎Da, la naiba! Da!
‎Futu-i!
‎Banii aceia nu-ți aparțin.
‎Nici oxicodona care-i însoțea.
‎Nu crezi că cei cărora le aparține ‎o vor vrea înapoi?
‎Doar fiindcă zborul nu a fost înregistrat,
‎iar tu ești atât de neîndemânatică
‎nu înseamnă că nu te pot găsi.
‎Să zicem că e preferabil ‎să rămâi pierdută.
‎Bine.
‎Nu vrei să mă asculți?
‎Cum vrei.
‎Cacaua asta e delicioasă. Mulțumesc.
‎Așa mi-o făcea mama.
‎Ai desenat mult?
‎De ce nu ne vizitează nimeni din familie?
‎Am venit aici ‎să facem lucrurile cum vrem noi.
‎Suntem bine. N-avem nevoie de altcineva.
‎Dar dacă te duci undeva?
‎Dacă…
‎mori?
‎Nu plec nicăieri, Liv.
‎Sunt chiar aici.
‎Mă vezi?
‎Vezi cât de puternic sunt?
‎Sunt aici, bine?
‎Crezi că-i e dor de noi?
‎Nu știu ce gândește.
‎Crezi că sunt ca ea?
‎De ce a plecat?
‎- A fost… ‎- Ce mai contează?
‎Destul! Bine?
‎A plecat, iar noi suntem încă aici. ‎A plecat pur și simplu.
‎Era bolnavă. ‎Nu are legătură cu tine, bine?
‎Nu vreau să vorbesc despre asta.
‎Bea-ți cacaua! Se răcește.
‎Ți-e foame?
‎Haide, peștișorule!
‎Haide!
‎La naiba!
‎Bine.
‎Du-te naibii, pește!
‎Du-te naibii, pește! Du-te naibii!
‎Oricum n-am voie să te mănânc!
‎Trebuie să parcurgem fiecare dosar, ‎fiecare depoziție, fiecare mărturie,
‎să construim o cronologie,
‎să vedem unde se bat cap în cap.
‎- Asta va dura zile întregi. ‎- Ba nu.
‎Nu avem zile. Avem ziua de azi.
‎Deci atât va dura.
‎Știu că va fi nasol, ‎dar asta ne e meseria.
‎Haideți s-o facem cum trebuie!
‎Danny, vreau să conduci…
‎Liv, putem vorbi o clipă?
‎Ai terminat? Vino aici!
‎Sophie are un mesaj pentru tine.
‎Nu mi-l transmite ea?
‎- Putem vorbi pe hol? ‎- Ruth, n-am timp! Ce e?
‎Tatăl tău a căzut.
‎A sunat asistenta de la spital.
‎E cu el acum.
‎Zice că pare bine, ‎că se odihnește și e monitorizat,
‎dar a vrut să te anunțe.
‎Zice că a leșinat.
‎Medicamentele sunt de vină. Îl amețesc.
‎- S-o lăsăm o clipă, bine? ‎- Nu.
‎Nu avem o clipă.
‎A zis că e stabil?
‎Da, îl țin peste noapte, dar ar trebui…
‎Spune-i lui Sophie s-o sune ‎și să-i spună că o sun în câteva ore.
‎- Trebuie să terminăm asta. ‎- Liv?
‎Ruth, ce să fac? Să stau lângă patul lui?
‎Asta face ea.
‎Spune-i că o sun în câteva ore!
‎Să-mi scrie dacă-s noutăți.
‎Când termini afară, ‎avem nevoie de tine aici, cu noi.
‎Sigur.
‎Bine. S-o luăm de la început.
‎Bine.
‎Unde sunt ceilalți?
‎Începeau să cedeze, ‎așa că i-am trimis în pauză.
‎Cum e tatăl tău?
‎Bine. I-au dat ceva.
‎Zice că doarme dus.
‎Îmi pare rău că am țipat la tine.
‎Știu că e mult de lucru la moțiune.
‎Cred că eu, tu sau Danny ar trebui ‎să scriem primele versiuni de acum.
‎Cum merge?
‎E bună.
‎E grozavă? Trebuie să fie grozavă.
‎E grozavă, Liv.
‎Cred că ar trebui să iei o pauză.
‎Stai cu tatăl tău!
‎Nu pot face nimic pentru el.
‎Sigur că poți.
‎Doarme mai tot timpul.
‎Și când e treaz…
‎nu prea avem ce vorbi.
‎Suntem diferiți. Mereu am fost.
‎Știu că e înfricoșător.
‎Când mi s-a îmbolnăvit fratele…
‎nici eu nu știam cum să mă port cu el.
‎Mi-a fost greu să-l văd așa.
‎Dar m-am forțat s-o fac ‎și mă bucur că am făcut-o.
‎Îl vizitez.
‎Îl văd în fiecare dimineață și seară.
‎Nu la asta mă refer.
‎Am stat două săptămâni cu David…
‎Eu nu sunt ca tine, Ruth!
‎Știu că vrei doar să mă ajuți, ‎dar nu ți-am cerut eu asta.
‎N-am nevoie de ajutor.
‎Sunt bine.
‎Îmi spui des asta.
‎Că ești bine.
‎Fă ce vrei, Liv!
‎Dar dacă nu profiți de timpul ăsta cu el…
‎vei regreta.
‎Am uitat ceva? Ce altceva?
‎Brânză moale, carne crudă, ‎suc proaspăt, pește crud sau sushi.
‎Trebuie să eviți ‎toate fructele de pădure otrăvitoare.
‎Dacă sunt otrăvitoare?
‎Ai putea muri.
‎Mai devreme. Ai putea muri mai devreme.
‎Nu-ți prea place în natură, nu?
‎Visez să trăiesc unde bizonii hoinăresc
‎Unde căprioarele și antilopele se joacă
‎Unde rareori auzi un cuvânt descurajator
‎Îmi cer scuze.
‎Nu e nevoie să-ți ceri scuze.
‎Mie mi-a fost rău toată prima sarcină.
‎Deci, stai aici? Credeam că locuiești…
‎Doar câteva săptămâni.
‎În apartamentul meu…
‎se face dezinsecție.
‎Eu tot cred că ai putea obține mai mult ‎dacă ai face niște renovări.
‎Nu schimb nimic.
‎Din experiența mea,
‎cumpărătorilor nu le place ‎să vadă trecutul fostului proprietar.
‎Aia e din Buenos Aires.
‎Mama e argentiniană.
‎I-a cumpărat-o tatei, ca pe o glumă, ‎la prima lor întâlnire.
‎Dar el a păstrat-o să-i poarte noroc.
‎Dacă acea bucată de istorie ‎n-ar fi existat…
‎poate eu n-aș fi aici ‎să-ți plătesc comisionul.
‎Ar trebui măcar să te gândești ‎să-l rearanjezi.
‎Dar, mai întâi, trebuie să-l golim.
‎Adică să scăpăm de tot.
‎Acasă, acasă pe pășune
‎Tu pe astea le mănânci.
‎Sunt bine.
‎Cred că sunt bine.
‎Rahat!
‎Cioc, cioc!
‎Am adus prânzul.
‎Cum se simte tatăl tău?
‎E bine.
‎Bine. Asta e bine.
‎Nu știam dacă preferi falafel sau șaorma, ‎așa că am luat din ambele.
‎Putem să nu facem asta azi?
‎Sigur.
‎Te prind mâine.
‎De fapt…
‎Am putea…
‎să nu facem asta?
‎Eu am un anumit ritm.
‎Și dacă-l tot întrerupi, nu-mi va fi bine.
‎Trebuie să mă concentrez acum și nu pot…
‎să mă concentrez în jurul tău.
‎Liv, ce faci?
‎Se întunecă. ‎Norii ăia sunt încă destul de joși.
‎Liv!
‎De ce ai venit aici, Liv?
‎Rahat!
‎Liv, mă gândesc la tine în Peru! ‎Te sărut și te îmbrățișez, mama.
‎Liv, mă gândesc la tine…
‎Liv, parcă e o altă lume aici.
‎Te sărut și te îmbrățișez.
‎Inuvik până în septembrie. ‎Te sărut și te îmbrățișez.
‎Mama.
‎„Inuvik până în septembrie. Mama.”
‎JOI, 28 AUGUST
‎De ce ți-e așa frică?
‎Dacă sunt ca ea?
‎Dacă sunt exact ca ea?
‎Trebuie s-o văd.
‎Trebuie să știu.
‎Vrei să-mi spui ce crezi
‎că vei vedea mai bine aici noaptea decât…
‎ziua?
‎Ce naiba e asta?
‎Crezi că e un oraș?
‎Nu știu.
‎Dar voi afla.
‎Subtitrarea: Ioana Abrahan