‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- הפירמידות בגיזה -‬
‫- ברוכים הבאים ליפן -‬
‫- פריז, צרפת -‬
‫- אמסטרדם -‬
‫- בייג'ין, סין -‬
‫- בריסטול -‬
‫- טאג' מאהל -‬
‫- זוהר הקוטב, קנדה -‬
‫אל תזוזי.‬
‫אני רעבה.‬
‫ליב, אל תזוזי.‬
‫עליי ללכת, אבא.‬
‫טעים, נכון?‬
‫הינה.‬
‫עכשיו את נראית בדיוק כמוני.‬
‫לא!‬
‫לא אעשה זאת.‬
‫אמרתי שלא.‬
‫לא, לא אעשה זאת.‬
‫אז תגיד לי מה תרצה שאעשה.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫תתנהגי יפה.‬
‫טוק, טוק. היי.‬ ‫-היי.‬
‫הבאתי לך אוכל.‬
‫זה… לא, אתה לא…‬
‫הירגעי, זו הפסקת צוהריים,‬
‫ואת לא יוצאת לאכול, אז הבאתי לך.‬
‫דני?‬ ‫-אל תדאגי, הבאתי גם לעצמי.‬
‫אל תחשבי יותר מדי.‬
‫אנחנו רק שני עובדים אחראיים‬ ‫שמתדלקים את גופנו,‬
‫כדי שנוכל להיות ברגים יעילים‬
‫במכונה התאגידית הענקית‬ ‫שלא אכפת לה אם נחיה או נמות.‬
‫וזה לא בשביל…‬
‫לפוגג את המוזרות מהערב ההוא,‬
‫או כדי שנהיה ידידים.‬
‫אני לא רוצה להיות ידיד שלך.‬
‫אני לא מחבב אותך.‬
‫אנחנו יכולים לדבר רק על עבודה.‬
‫או סתם לאכול בשקט,‬
‫אני אוהב את השקט.‬
‫זה אחד מהדברים האהובים עליי.‬
‫הסדר הוא שקט, לישון עד מאוחר,‬
‫לאכול צוהריים עם קולגות.‬
‫אלוהים.‬ ‫-נכון?‬
‫אוכל, הם מכינים כל מיני סוגים.‬
‫תוכלי לעשות את זה בכל יום אם תרצי.‬
‫אני אוכלת.‬
‫כן?‬
‫מגירת החטיפים שלי.‬
‫זה לא אוכל. זו זעקה לעזרה.‬
‫מזל שאני אוהב לעזור.‬
‫זה טעים. תודה.‬
‫מעולם לא ראיתי אותך אוכלת מהחטיפים האלה.‬
‫אני עושה את זה כשאיש לא מסתכל.‬
‫אבל טוב לדעת על המגירה.‬
‫תתרחק ממנה.‬
‫עלייך להימנע מאכילת גבינות רכות,‬ ‫מיצים סחוטים, דגים נאים או סושי,‬
‫בצק עוגיות, אלכוהול, עופות ממולאים,‬
‫נקניקים, ירקות ופירות שלא נשטפו,‬ ‫מאכלי ים מעושנים, צדפות‬
‫וחשוב שתשתי רק מים מסוננים מעתה והלאה.‬
‫ליב, את מקשיבה?‬
‫עליי להרתיח את זה.‬
‫אוקיי.‬
‫בכנות, אני מודאגת.‬
‫היא לא מעורבת.‬
‫היא לא מרוכזת.‬
‫ואם היא מתרכזת, זה בדברים הלא נכונים.‬
‫זה משפיע על העבודה?‬
‫לא, זה לא.‬
‫ברור שהיא מבריקה.‬
‫אז מה הבעיה?‬
‫היא סגורה. אין לה חברים,‬
‫ונראה שהיא לא מעוניינת בכך.‬
‫והיא מדברת לעצמה.‬
‫אז? ילדים מדברים לעצמם.‬
‫שניכם מתמודדים עם הרבה.‬
‫יש קרובי משפחה שיכולים‬ ‫להיות איתך, לעזור לך קצת?‬
‫לא.‬
‫הסבים שלה נפטרו. אחיי בקולומביה.‬
‫זה רק אנחנו.‬
‫מה עם המשפחה של אימה?‬
‫לא. נהיה בסדר, נסתדר בכוחות עצמנו.‬
‫פאק, יש!‬
‫פאק!‬
‫פאק.‬
‫הכסף הזה לא שלך.‬
‫או האוקסי שבא איתו.‬
‫את לא חושבת שהאנשים‬ ‫שלהם הוא שייך ירצו אותו בחזרה?‬
‫את יודעת, רק בגלל שהטיסה לא נרשמה,‬
‫ואת חסרת תועלת לחלוטין,‬
‫לא אומר שהם לא ימצאו אותך.‬
‫אני רק אומר שאולי עדיף להישאר אבודים.‬
‫בסדר.‬
‫לא רוצה להקשיב לי?‬
‫עשי כרצונך.‬
‫הקקאו טעים מאוד. תודה.‬
‫אימא הייתה מכינה לי אותו.‬
‫את מציירת הרבה?‬
‫למה אף אחד מהמשפחה לא בא לבקר אותנו?‬
‫באנו הנה כדי לעשות דברים בדרכנו.‬
‫אנחנו בסדר. אנחנו לא צריכים אף אחד אחר.‬
‫אבל מה אם תלך?‬
‫מה אם…‬
‫תמות?‬
‫לא אלך לשום מקום, ליב.‬
‫אני כאן.‬
‫את רואה אותי?‬
‫רואה כמה שאני חזק?‬
‫אני כאן, בסדר?‬
‫אתה חושב שהיא מתגעגעת אלינו?‬
‫אני לא יודע מה היא חושבת.‬
‫אתה חושב שאני כמוה?‬
‫למה היא עזבה?‬
‫זה היה…‬ ‫-מה זה משנה?‬
‫עד כאן. בסדר?‬
‫היא עזבה ואנחנו עדיין כאן.‬ ‫היא עזבה כי היא עזבה.‬
‫היא הייתה חולה, זה לא קשור אלייך, בסדר?‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫שתי את הקקאו, הוא מתקרר.‬
‫את רעבה?‬
‫קדימה, דג.‬
‫קדימה.‬
‫לעזאזל.‬
‫אוקיי.‬
‫לך תזדיין, דג.‬
‫לך תזדיין, דג! לך תזדיין!‬
‫אני לא אמורה לאכול אותך גם ככה!‬
‫עלינו לעבור על כל תיק, כל תצהיר, כל עדות‬
‫וליצור ציר זמן.‬
‫לבדוק מה מתאים לסיפור ומה סותר.‬
‫זה ייקח ימים.‬ ‫-לא, זה לא.‬
‫אין לנו ימים, יש לנו את היום.‬
‫אז נסיים את זה היום.‬
‫אני יודעת שזה מבאס, אבל זאת העבודה,‬
‫אז נספוג ונעשה אותה כראוי.‬
‫דני, אני רוצה שתנהל את זה.‬
‫ליב, אפשר לדבר איתך רגע?‬
‫סיימת? את נחוצה כאן.‬
‫סופי רשמה לך הודעה.‬
‫למה היא לא מוסרת?‬
‫אפשר לדבר במסדרון?‬ ‫-אין לי זמן, מה?‬
‫אביך נפל.‬
‫האחות הפרטית התקשרה מביה"ח.‬
‫היא שם איתו עכשיו.‬
‫היא אמרה שהוא נראה בסדר, הוא נח תחת מעקב.‬
‫אבל היא רצתה שתדעי.‬
‫היא אמרה שהוא התעלף.‬
‫זה התרופות, הן עושות לו סחרחורת.‬
‫חבר'ה, בואו ניתן לה רגע. בסדר?‬ ‫-לא.‬
‫אין לנו רגע.‬
‫היא אמרה שהוא יציב?‬
‫כן, משאירים אותו להשגחה בלילה, אבל כדאי…‬
‫תגידי לסופי להתקשר אליה‬ ‫ולמסור לה שאתקשר בעוד כמה שעות.‬
‫עלינו לעשות את זה.‬ ‫-ליב?‬
‫רות', מה אעשה? אשב ליד המיטה שלו?‬
‫זה מה שהיא עושה.‬
‫תגידי לה שאתקשר בעוד כמה שעות.‬
‫ושתסמס אם משהו ישתנה.‬
‫וכשתסיימי שם, אנחנו צריכים אותך כאן איתנו.‬
‫בטח.‬
‫בסדר, בואו נתחיל מההתחלה.‬
‫אוקיי.‬
‫איפה כל השאר?‬
‫הם התחילו לקרוס, אז שלחתי אותם להפסקה.‬
‫מה שלום אביך?‬
‫בסדר. הם נתנו לו משהו.‬
‫היא אומרת שהוא נרדם מהר.‬
‫מצטערת שצעקתי עלייך קודם.‬
‫אני יודעת שהעתירה היא המון עבודה.‬
‫אני חושבת שאת, אני או דני‬ ‫נכתוב את הטיוטות מעתה והלאה.‬
‫איך מתקדם?‬
‫טוב.‬
‫מעולה? זה צריך להיות מעולה.‬
‫זה מעולה, ליב.‬
‫אני באמת חושבת שאת צריכה קצת חופש.‬
‫כדי להיות עם אביך.‬
‫אני לא יכולה לעשות דבר.‬
‫בטח שכן.‬
‫הוא ישן רוב הזמן.‬
‫וכשהוא ער…‬
‫אין לנו הרבה על מה לדבר.‬
‫אנחנו פשוט אנשים שונים. תמיד היינו.‬
‫אני יודעת שזה מפחיד.‬
‫כשאחי חלה…‬
‫גם אני לא ידעתי איך להתנהג סביבו.‬
‫היה קשה מאוד לראות אותו ככה.‬
‫אבל הכרחתי את עצמי בכל זאת‬ ‫ואני שמחה שזה מה שעשיתי.‬
‫אני בסביבה.‬
‫אני רואה אותו בכל בוקר.‬
‫אני לא מדברת על זה.‬
‫כשדייוויד חלה, לקח שבועיים…‬
‫אני לא את, רות'!‬
‫אני יודעת שאת רק רוצה לעזור,‬ ‫אבל לא ביקשתי עזרה.‬
‫ואני לא צריכה עזרה.‬
‫אני בסדר.‬
‫את אומרת את זה הרבה,‬
‫שאת בסדר.‬
‫עשי כרצונך, ליב.‬
‫אבל אם לא תהיי לצדו עכשיו,‬
‫תתחרטי על זה.‬
‫שכחתי משהו? מה עוד?‬
‫גבינות רכות, בשר נא,‬ ‫מיצים סחוטים, דגים נאים או סושי.‬
‫אה, כדאי לך להימנע מפירות יער רעילים.‬
‫מה אם הם רעילים?‬
‫את עלולה למות.‬
‫מוקדם יותר, את עלולה למות מוקדם יותר.‬
‫את לא חובבת טבע, מה?‬
‫"תן לי בית בערבות התאו‬
‫שם הצבי והאנטילופה משחקים‬
‫שם לעיתים רחוקות נשמעות מילים מייאשות…"‬
‫סליחה על זה.‬
‫אין צורך להתנצל.‬
‫הייתי חולה לאורך כל ההיריון הראשון שלי.‬
‫את ישנה כאן? כי חשבתי שאת גרה…‬
‫רק לכמה שבועות.‬
‫הדירה שלי…‬
‫עוברת חיטוי.‬
‫אני עדיין חושבת שהיית‬ ‫מקבלת יותר על הבית אם היית משפצת קצת.‬
‫אני לא משנה אותו.‬
‫מניסיוני,‬
‫קונים לא אוהבים להרגיש‬ ‫את העבר של הבעלים הקודמים.‬
‫זה מבואנוס איירס.‬
‫אימי ארגנטינאית.‬
‫היא קנתה את זה לאבי בדייט הראשון, כבדיחה.‬
‫אבל הוא שמר את זה למזל טוב.‬
‫אם פיסת ההיסטוריה הזו לא הייתה קיימת,‬
‫לא הייתי עומדת פה ומשלמת לך עמלה.‬
‫לכל הפחות, כדאי שתשקלי לארגן מחדש.‬
‫אבל קודם עלינו לפנות את כל זה,‬
‫להיפטר מהכול.‬
‫"בית, בית על הרכס…"‬
‫את אלה אוכלים.‬
‫אני בסדר.‬
‫אני חושבת שאני בסדר.‬
‫אוי, לעזאזל!‬
‫טוק, טוק.‬
‫משלוח ארוחת צוהריים.‬
‫מה שלום אביך?‬
‫הוא בסדר.‬
‫יופי. זה טוב.‬
‫לא ידעתי אם תעדיפי פלאפל‬ ‫או שווארמה אז הבאתי את שניהם.‬
‫אפשר שלא נעשה את זה היום?‬
‫בטח.‬
‫אביא לך מחר.‬
‫למען האמת…‬
‫אפשר…‬
‫שלא נהפוך את זה לעניין?‬
‫פשוט… יש לי קצב,‬
‫ואם תמשיך להפריע לו, זה לא יעשה לי טוב.‬
‫אני צריכה להתרכז עכשיו ואני לא יכולה…‬
‫להתרכז לידך.‬
‫ליב, מה את עושה?‬
‫מחשיך, העננים עדיין נמוכים.‬
‫ליב!‬
‫למה באת הנה, ליב?‬
‫לעזאזל.‬
‫"ליב, חושבת עלייך בפרו.‬ ‫חיבוקים ונשיקות, אימא.‬
‫ליב, חושבת עלייך…‬
‫ליב, זה עולם אחר כאן.‬
‫חיבוקים ונשיקות.‬
‫אינוביק עד ספטמבר. חיבוקים ונשיקות,‬
‫אימא."‬
‫"אינוביק עד ספטמבר, אימא."‬
‫- יום חמישי, 28 באוגוסט -‬
‫ממה את כל כך מפחדת?‬
‫מה אם אני כמוה?‬
‫מה אם אני בדיוק כמוה?‬
‫אני צריכה לפגוש אותה.‬
‫אני צריכה לדעת.‬
‫רוצה לספר לי מה את חושבת‬
‫שתראי כאן טוב יותר בלילה מאשר…‬
‫ביום?‬
‫מה זה לעזאזל?‬
‫את חושבת שזו עיר?‬
‫לא יודעת.‬
‫אבל אגלה.‬