UNA SÈRIE DE NETFLIX
La Ruth ens intenta ajuntar?
Sí, crec que sí.
SEGUEIX RESPIRANT
Et sembla adequat?
No, gens.
Ja. És el que… Sí.
Tot i que, tècnicament, suposo que no som a la feina.
Ja, hi ha un buit legal.
Podem passar.
- Per què? Tens por? - Ara m'he picat.
- I, com que fas el fatxenda, comences tu. - D'acord.
- Qui perdi paga? - I tant.
Si t'agrada convidar.
- Si no has jugat mai. - Et guanyaré igualment.
- El que tu diguis. - Va.
Com funciona?
Apunto al blanc?
Al blanc.
Al vint, a les anelles de dins del vint.
Però primer ves a l'avioneta.
Hi ha un mòbil satel·litari, una ràdio.
Troba'ls i podràs demanar ajuda.
La mare que em va parir! Déu meu. Hòstia.
Collons.
Merda! Hòstia puta.
Collons.
Vinga!
Hòstia!
Tranquil, papa.
Només dic que va ser per falta d'experiència.
Però no per a ell. D'això es tracta.
Ella mai no hauria d'haver gestionat la producció del cas Williams.
- Delegava. - Feia que una becaria li fes la feina.
No n'hi ha per a tant. Va ser un error, ho arreglarem.
Sí que n'hi ha per a tant.
- Va facilitar diversos… - Ja.
…documents confidencials a l'altre bàndol.
I ell en té la culpa.
Mira, és bonic que siguis amable,
però no ens paguen per cometre errors.
Hem de ser els millors i hem de ser-ho sempre.
Sense pressió.
Si necessita suport, que vagi a teràpia.
El despatxareu?
És clar que no. No som monstres.
Però ell creu que sí. Per això nosaltres som aquí
i ell encara és al despatx esforçant-se per solucionar-ho tot.
O sigui que creus que soc amable.
Això és el que n'has tret, d'aquesta conversa?
No, però m'ha semblat sentir un elogi i no el volia obviar.
No, això no és un elogi.
Ser amable és un llast.
Ostres, sempre has sigut tan cínica?
M'ho he treballat.
D'acord, sí, crec que ets amable.
Crec que ets massa amable.
No m'ho crec.
Ho hauries de fer.
De vegades la gent és el que sembla.
Tu, en canvi…
Com has acabat sent advocat amb aquesta mentalitat?
No, no canviïs de tema. Estem parlant de tu.
La feina em defineix.
Ja està? Res més?
Segons el meu horari, bàsicament, sí.
Doncs… quina llàstima.
Em moria de ganes de conèixer-te del tot.
- Hola. - Ei. Hola.
Marxes d'amagat?
No.
És que he d'arribar aviat per fer una cosa.
- Espera. Et faig un cafè. - No cal.
Me'l faré a casa.
Torna a dormir, és aviat.
D'acord. Ens veiem a la feina.
Ets bastant genial, ho saps?
DESTROSSA TOTS ELS ADVOCATS (MENYS AQUEST). PETONS, PAPA
Collons.
Quin fred. Hòstia puta.
Déu meu.
Vinga.
24 DE JUNY DE 1957 - 11 D'AGOST DE 2022
Un arbre arrelat però lliure, un riu que fa tombs però sempre arriba.
Liv!
Vinga, t'has de llevar.
No!
Eh!
Ves-te'n!
Eh!
Marxa, os! Fora!
No! Eh!
Ves-te'n!
No! Fot el camp! Ves-te'n!
Fot el camp! Marxa!
Fot el camp!
Ves-te'n! Fot el camp!
Bon dia.
De nou.
Bon dia.
T'has deixat això.
Gràcies.
Tinc una altra cosa.
És el dard amb què vas guanyar. El vaig robar del bar.
Et porta bona sort.
Com va la moció?
Està en marxa.
He fet res malament?
Vull veure-la abans de la reunió.
Alguna cosa més?
No. Torno a la feina.
CLORHIDRAT D'OXICODONA
No és un cas aïllat.
Els ruixadors automàtics no serveixen de res si no van.
Hauries de denunciar-ho.
Mala sort, suposo.
A part de la inhalació de fums,
el teu nivell d'alcohol en sang multiplicava per deu el límit legal.
T'han fet un rentat d'estómac i hemodiàlisi.
Tens molta sort. L'incendi t'ha salvat la vida.
Hi ha accidents i accidents.
Fa deu anys que no bec.
Si vols parlar-ne amb algú, jo sé escoltar.
Sé que segurament et cremen els pulmons,
però no et podem donar res estant embarassada.
De quant estàs?
Què?
L'embaràs. De quant estàs?
Adeu, Sam.
Vinga.
Una bona foguera.
Però no t'alimentarà.
Et penses que per saber fregar dos pals sobreviuràs aquí sola?
Només estàs fotuda i calenta.
Ningú vindrà a buscar-te perquè no li importes a ningú.
No tens res ni ningú.
Uns quants dies més aquí sola
i estaràs tan morta com jo.
Subtítols: Maria Romero Soronellas