EN NETFLIX-SERIE
Prøver Ruth å spleise oss?
Ja, jeg tror det.
Passer det seg?
-Nei, det gjør det ikke. -Akkurat.
Det var det jeg… Ok.
Men teknisk sett er vi jo ikke på jobb.
Akkurat. En gråsone.
Vi trenger ikke å gjøre dette.
Er du redd?
Nå må vi gjøre det.
Og siden du liker å yppe,
-lar jeg deg gå først. -Ok.
-Taperen spanderer drinker? -Greit.
Om du liker å bruke penger.
Du hadde jo ikke spilt før.
Jeg skal uansett slå deg.
-Greit, tøffing. -Greit.
Hvordan fungerer det?
Sikter jeg bare på blinken?
Midt i blinken.
Tjue, ringene innenfor tjue.
Men først må du komme deg til flyet.
Det er en satellitt-telefon og en radio.
Finn dem, så kan du få hjelp.
Helvete! Herregud!
Faen!
Faen! Herregud.
Faen.
Faen!
Det går bra, pappa.
Jeg sier bare at det var første gang hun forberedte en sak.
Men det var ikke hans første gang. Det er poenget.
Hun burde aldri hatt ansvaret
for saken i utgangspunktet.
Han delegerte.
Han fikk en fersking til å gjøre jobben sin.
Jeg synes ikke det er så farlig. Feil skjer, og vi fikser dem.
Det er farlig.
-Hun avslørte flere… -Jeg vet det.
-…dokumenter til den andre siden. -Jeg vet det.
Og det er hans ansvar.
Det er fint at du er grei,
men vi får ikke betalt for å gjøre feil.
Vi må være best, og det må vi være hele tiden.
Ikke noe press.
Vil han at noen skal holde ham i hånden, finnes det støttegrupper.
Får han sparken?
Selvsagt får han ikke sparken. Er vi monstre, eller?
Men han tror det, og derfor er vi her.
Han er fortsatt på kontoret og gjør alt han kan
for å klore det tilbake.
Så du synes jeg er grei?
Var det kun det du hørte?
Nei, jeg syntes bare jeg hørte et kompliment
og ville ikke gå glipp av det.
"Grei" er ikke et kompliment.
"Grei" er en ulempe.
Herregud, Rivera. Ble du født så kynisk?
Det krevde innsats.
Greit. Ja, jeg synes at du er grei.
Jeg synes du er for grei.
Jeg stoler ikke på det.
Det burde du.
Noen ganger er folk det de virker som de er.
Men når det gjelder deg…
Hvordan ble du advokat med et sånt verdensbilde?
Nei, ikke snu dette tilbake til meg og jobb. Vi snakker om deg nå.
Jobben er meg.
Det er alt. Det er alt du er.
Med tanke på hvor mye jeg jobber. Ja.
Det er synd.
Jeg gledet meg til å møte resten av deg.
-Hei. -Hei.
Sniker du deg ut?
Nei.
Nei, jeg må dra tidlig til kontoret for å gjøre noe.
-Vent, jeg lager kaffe til deg. -Nei, ikke.
Jeg lager det hjemme.
Sov videre. Det er tidlig.
Ok. Vi ses på jobb.
Du er ganske flott, vet du det?
DREP ALLE ADVOKATER UNNTATT DENNE KYSS FRA PAPPA
Faen.
Det er jævla kaldt. Fy faen.
Herregud.
Ok.
TOMÁS RIVERA 24. JUNI 1957 - 11. AUGUST 2022
PIEDRA DE SOL ET DYPT FORANKRET, DANSENDE TRE,
ET ELVELEIE SOM SNUR, FORTSETTER, GÅR TILBAKE IGJEN,
NÅR KILDEN OG ALLTID KOMMER TILBAKE. OCTAVIO PAZ
Liv!
Kom igjen! Opp med deg.
Nei!
Hei!
Gå vekk!
Hei!
Stikk, bjørn! Vekk!
Nei! Hei!
Gå vekk!
Nei! Bort! Gå vekk!
Dra til helvete! Gå!
Dra til helvete!
Gå vekk! Dra til helvete!
God morgen.
Igjen.
God morgen.
Du glemte denne.
Takk.
Jeg tok med noe annet.
Det er vinnerpilen din.
Jeg stjal den fra baren i går kveld.
Den gir nok hell.
Hvordan går forslaget?
Det går.
Har jeg gjort noe galt?
Jeg vil se det før møtet.
Er det noe annet?
Nei. Jeg skal fortsette å jobbe.
OKSYKODONHYDROKLORID
Vi ser dette hele tiden.
Sprinkleranlegg er meningsløse om de ikke fungerer.
Du burde saksøke bygget ditt.
Uflaks, antar jeg.
Du hadde innåndet mye røyk,
og promillenivået ditt var mer enn ti ganger over lovlig grense.
De måtte pumpe deg og gi deg dialyse.
Du er en heldig kvinne. Brannen reddet nok livet ditt.
Det er ulykker, og det er ulykker.
Jeg har vært edru i ti år.
Hvis du vil snakke med noen, er jeg flink til å lytte.
Lungene føles sikkert som om de brenner fremdeles.
Men på grunn av babyen kan vi dessverre ikke gi deg noe.
Hvor langt på vei er du?
Hva?
Babyen. Hvor langt på vei er du?
Ha det, Sam.
Fint bål.
Men det metter deg ikke.
Tror du at det å gni to pinner mot hverandre
holder til å overleve på egen hånd her ute?
Du er bare rævkjørt i bedre lys.
Ingen leter etter deg, for ingen bryr seg om deg.
Du har ingenting og ingen.
Et par dager til alene her ute,
og du er like død som meg.
Tekst: Arnfinn Vassbø