ENTRANT AL CAPÍTOL ROSA
SIS MESOS DESPRÉS DE L'ASSALT
Aquest és el Bob Goodwin.
Un no ningú de Filadèlfia,
amb reputació d'obrir caixes fortes i ser maldestre.
Violent i amant del caos.
L'assalt dels diamants quadra amb ell.
Molta ambició i execució mediocre.
La meva teoria és que aquest assalt va finançar una altra operació,
el robatori de SLS que va dur a terme el mateix grup.
SLS: CAMBRA
Amb el Bob, la seva dona, Judy Goodwin,
l'Ava Mercer,
l'Stan Loomis,
l'RJ Acosta,
i…
el Ray Vernon, conegut com a Leo Pap,
el cap pensant de l'operació.
Si el Bob és oli, el Leo és aigua.
Fred, calmat, precís.
Ai, merda.
El gran líder, amb un gran passat,
amb antecedents per múltiples robatoris,
frau electrònic, incendiarisme i homicidi.
Crec que quatre setmanes després de l'assalt dels diamants,
van entrar a la cambra de SLS.
La cambra privada més segura de Nova York,
potser del món.
Milions de dòlars en bons no assegurats van desaparèixer aquella nit
i no tenim ni idea d'on són.
El que sabem és que hi ha morts
i un grup que va desaparèixer i que encara no hem trobat.
Ara, les víctimes, els Trigèmins.
Stefan Thiele, Suzanne Grosvenor i Cho-Young Woo.
Banquers que tenien actius dins la cambra.
Una setmana després del robatori,
van reclamar a l'assegurança els bons perduts en el robatori.
Malauradament, no han volgut parlar amb nosaltres.
I, finalment, Graham Davies, conegut com a Roger Salas,
propietari de SLS i de la cambra que van robar.
Ara, a la presó per furts,
robatori d'identitat i assassinat.
Vull saber com el grup va acabar sortint-ne indemne.
Vull saber qui va fer-se ric i qui miserable.
Aquesta és una trucada automàtica de la Presó de Washington.
La seva sol·licitud de visitar el presoner…
21800-905
…ha estat aprovada.
Accés per la porta de visitants sud.
Et conec?
Què és això?
Hola, Graham. Em dic Bob.
Soc un dels que van obrir-te la cambra i t'ho van prendre tot.
Els meus socis es van quedar els diners,
van intentar matar-me i em van robar la dona.
Estan vivint de puta mare
mentre tu et podreixes a la presó i jo em faig fotre.
I què vols que faci?
Vull la meva part, la meva dona.
Dona'm 50.000 dòlars i et recuperaré els diners.
Ens ho dividim.
Què cony vols que en faci, dels diners?
Tinc pena de vint anys.
Em recuperes la vida que tenia?
Pots fer-ho?
La meva dona, el meu fill, l'empresa…
Tot perdut.
Encara pots aconseguir una cosa.
Què?
Venjança.
Te'n donaré 20.000
amb una condició.
Mata el Leo Pap.
…el mes passat pensàvem que només caldria fer quatre retocs
i un parell d'ajustos estructurals, però mare meva.
A la casa, ara mateix, està tot de cap per avall.
Hem pogut fer caure la paret que ens molestava.
Al final no era un mur de càrrega.
Hem començat a perfilar…
Hola, Leo, soc l'Stan.
BÚSTIA DE VEU
Tant de bo agafis el telèfon algun dia.
La Jude i jo volem sortir del país, però necessitem els passaports i tal.
Ens queden pocs diners, suposo que a tu també,
però si sabessis on són els bons, estaria molt bé, saps?
NÚMERO DESCONEGUT FOLLY BEACH, CAROLINA DEL SUD
Un, dos…
Ja està? Tres feixos de merda?
Què cony? Estàs de broma?
Què collons vols que fem amb això?
Per als documents, d'acord, però no n'hi ha prou per cavar tombes.
Porta diners de veritat i et cacem a qui vulguis.
Els tallem a trossets.
Estil cosac.
Pots parar?
- Què passa? - Ningú sap què vol dir.
Doncs potser aprenen alguna cosa.
Els cosacs eren uns bèsties de collons.
- Ei. - Què?
Sí, t'importa?
Compra-te'n sense fils, cabró.
- Bluetooth. - Com?
Bluetooth, els auriculars.
- Sí, home, ja ho sé. - Doncs per què preguntes?
Jo caço. Jo mato. Vosaltres em cobriu les espatlles.
Quan estigui fet, us dono una part del que recuperi.
- Quant vau treure de la cambra? - Sí.
Set, zero, zero, zero,
zero, zero, zero, zero, zero…
Aquest és fantàstic, amb notes picants de bàlsam,
i un toc salat.
Aquest surt de Colares,
on les vinyes creixen en dunes a la vora del mar.
Ho nota?
Hi soc.
És un Adega Regional del 1968.
I el preu?
Només me'n queda una caixa,
així que li puc vendre tres ampolles a 300 cadascuna?
- I per cent? - Perdonin.
No he pogut evitar sentir-ho. És un Adega Regional?
- Sí. - Del 1968? Puc?
No sé com n'ha aconseguit una caixa,
però segur que no era legal.
Però el delicte aquí és gastar-lo amb un mindundi com aquest.
Disculpi, estem tenint una negociació privada.
Sí, amor, molt bé.
Li pago 200 dòlars per partir-se l'ampolla amb mi ara.
I 2.000 per la caixa sencera?
Tres mil per la caixa sencera.
Bé…
Venuda.
Però escrigui'm la collonada aquesta de les dunes.
El meu amic té un restaurant a Charleston. El posarà a la carta.
A la carta?
Ho sento, no puc.
Eh, Stan. Què cony, tio? Va, vine.
- El vol vendre. - Sí.
I quan algú s'adoni que està pagant 300 $ per un vi de bric?
- Vols que ens enxampin? - No.
Repetiran el que diguem, així funciona el vi.
No és veritat.
- Fes bé l'accent i ja. - Jo no critico el teu, que Déu n'hi do.
RJ?
Què dius?
Jude, estàs bé?
Ei.
Aviat s'arreglarà tot.
Com?
He trucat al Leo.
Només hem d'esperar.
Ens portarà els passaports, els carnets i tot.
Hi has parlat de debò?
Li he deixat un missatge potent.
Ei, no ens deixarà plantats, t'ho prometo.
Ai, Stan.
No passarà, sents?
El teu millor amic no et rescatarà.
No saps ni on és o si ens ha pres el pèl des del principi.
Benvingut al món del delicte.
Toca de peus a terra i espavila, hòstia puta!
Va, Sr. McCauley. Genolls amunt, més amunt.
Pensava que el moviment de peus no podia empitjorar…
- Esperes a l'entrada? - Només vull veure com progresses.
- Pregunta a l'entrenador Hitler. - Perdona?
- Com va? - És un procés llarg, Sra. McCauley.
A la merda.
No penso tornar.
No eres dels que es rendeixen.
No et pots rendir si ja has perdut.
Quan jo i la Cindy ens vam separar,
em va caure el món a sobre.
No la culpo, soc difícil de tractar. Saps com la vaig recuperar?
Eh?
Un pòdcast.
Una noia, l'Elena Stremlin,
és mediadora de parelles i és dura de collons.
Però et juro que ens va ajudar a arreglar-ho.
- Semblàveu molt estables. - Gràcies.
- Per això em va sorprendre sentir que… - Sí, gràcies.
- Gràcies, sí. Ha costat, però… - Sí.
- Val la pena. - Sí.
El de la jaqueta marró?
És beix, tio.
- Beix i marró són iguals. - Però què dius?
- És el perista. Segur que sap on són. - És marró.
- Com ha de ser marró? - Sempre igual.
És color camell.
Espereu.
Hòstia.
Ho he perdut tot.
La Barbara, ma mare,
la carnisseria.
No tinc on anar.
No culpo a ningú de les meves decisions i dels meus actes,
i si ho aconseguim, puc viure amb això
si estic amb tu.
Però si tenim una oportunitat, no ens la juguem per poca cosa.
Siguem ambiciosos.
Algun banc o una joieria cara… El que sigui, m'és igual.
Digue'm què he de fer i ho faré.
Visquem el nostre final feliç.
Quant creus que necessitarem per al nostre final feliç?
Amb poc farem si anem a Angangueo.
250.000?
Quant és el màxim que creus que he fet robant un banc?
No ho sé.
Uns 19.000, a repartir entre dos, així que…
Fins fa poc, el rècord en un sol cop era de 80.000,
i després del perista, en vam perdre un terç…
No tinc ni idea de com robar 250.000 dòlars.
Encara ho tens?
Ves a aquell lloc i no acceptis menys de 2.000.
- En tindrem per a unes setmanes. - I després què?
A veure si ens toca la loteria.
El tenies perquè te'l va donar ell?
Pel Bob sí que no cal que patim.
Com ha anat? Ha parlat?
Tens l'adreça?
Està bé?
I ara on anem?
Bellefontaine, Ohio.
Ohio? Em flipa Ohio.
EL GRUP - ELS TRIGÈMINS
Obriu pas! Ava, para!
He dit que paris! T'estic parlant, Ava!
M'acaba de trucar l'equip legal de l'Stefan Thiele.
Tenia unes preguntes més.
Has de deixar els Trigèmins.
- Volen involucrar el govern suís. - Au va, és fanfarroneria.
Són gent perillosa.
- Precisament per això. - Et dono dues setmanes més.
Agafa'n un.
Troba els maleïts bons, però deixa estar els Trigèmins.
Torna't a saltar les normes i et buidaré l'escriptori jo mateixa.
És una preciositat, sí.
Vull que el joier se'l miri, però no ve fins dilluns.
Dilluns no, quant me'n dones ara?
Potser cinc-cents.
Cinc-cents?
Me'n vas donar 1.250 per l'anell del robí. Això, com a mínim val 2.000.
Vull que ho vegi el joier.
Per què no em dones el nom i el telèfon i et truco quan torni.
Fins dilluns.
Segur que no vols deixar el telèfon? Res?
No m'ha agradat com et mirava el de la piscina.
Potser ens tocarà mudar-nos de nou.
Geòrgia, potser? Florida?
- No, ja ho faig jo. - D'acord.
El Houdini no pot competir amb tu.
Ei, tranquil.
D'acord.
Ei.
Tranquil, respira fondo.
Crec que és hora de començar a parlar del futur.
Espera fins que em pugui aixecar. Potser fer un riu.
El nostre pròxim assalt.
Estem a dues hores de Cincinnati.
El segon centre financer més gran de la regió.
Catorze cambres enormes.
Quant en podem treure?
Uns 500 milions? Necessitaríem un equip.
I algú a dins.
Em lligaré un banquer, el portaré a una suite d'hotel,
i faré unes quantes fotos.
El xantatge funciona de meravella.
Com ho repartim?
A parts iguals.
Què estem fent, Ava?
No parar.
Què vols de mi?
Vull el Ray.
Fa molt que no hi és.
Creus que aquelles cartes de ta filla el poden fer tornar?
En algun moment, li hauràs de trucar.
Ei.
Et conec prou per saber que pots fer-ho millor.
- No l'agafis. No, Ava. - Sí.
- Hola? - Stan.
Ava?
Estàs amb el Leo?
- Per què no parles amb mi? - D'acord.
Crec que l'he cagat.
Volia vendre una cosa de…
d'un lloc, i crec que el tio l'ha clissat.
Aquesta cosa d'aquell lloc pot rastrejar-se?
Com contacto amb tu? Res de telèfons.
Em pots trucar a The Smashing Crab.
És al costat d'un lloc de tacos on vaig sempre.
- Em passaran el missatge. - D'acord.
Ei, Ava,
com està?
T'envia records.
Com pots dir això?
Tinc culpa de moltes coses, ho sé.
Però com pots dir que no t'estimo?
Doncs per què em fas mal?
D'acord, fins aquí. Aquest és el patró.
Ho sents, tio? Patrons.
Si vols recuperar la Judy, has de…
Clar que vol. D'aquí ve tota la conversa.
Era una pregunta retòrica. No t'hi fiquis.
Si la vols recuperar, has de trencar amb aquests patrons.
- És l'única manera. - Entesos.
Si no aconsegueix una connexió, ho intentarà amb destrucció.
Aquesta tia és llesta de collons.
Estimada Judy, vull ser millor persona.
Vull treballar-ho i trencar amb els patrons,
després que mati l'Stan.
Estimada Judy, vull ser millor persona. Vull treballar-ho…
Abbasi.
On?
Envia'm l'adreça.
- Hola? - Ei.
Quedem a l'aeroport en una hora. Anem a Carolina del Sud.
"Judy, vull ser responsable per tornar a estar amb tu…"
"…i olorar-te amb la meva roba al matí."
- Què cony? - Sí, tio. Transferència d'olors.
Què collons dius?
Els humans trien parelles amb olors semblants.
Està estudiat. I amb el temps, es barregen.
Saps moltes coses, tu. Jo i la Diane fèiem olors diferents.
Saps qui fa la mateixa olor que la Diane? El teu carter.
- Dona'm això. - No tinc carter.
"Vull aprendre a gestionar les expectatives."
"Com quan suposo que perquè jo te'l mengi no cal que ho facis tu."
És un tema molt interessant. Realment, tot…
QUAN ESTIGUIS PREPARAT, SI US PLAU, TRUCA'M.
T'ESTIMO, HANNAH I…
L'Stan tenia raó.
El tio de la botiga va lligar caps.
Diré a la Teresa que faci les maletes.
L'FBI està anant a Folly Beach.
Per tant, és l'Abbasi.
L'Stan i la Judy han de marxar d'allà.
- Esperem que tinguin sort. - I el Javier Zanetti és mort.
- Han trobat el teu perista? - El van matar ahir.
Sabia on vivíem.
Agafaré tot el que tinguem a la caixa forta.
- Hem de córrer. - D'acord.
- No li sonen de res? - No.
I no m'ha donat diners ningú.
T'agrada que et mani una dona?
Perdoni? És una agent de l'FBI.
I jo, amic meu.
FBI: FAIG BONES INSPECCIONS
Suposo que va trucar algú altre ahir, no?
Suposo.
- Té nom? - No.
És l'únic home de la Terra sense nom.
- Controli's… - No passa res.
Gràcies pel seu temps i per l'ajuda.
Gràcies.
Va, anem.
EMPENYORAMENT DE JOIES PRÉSTECS AMB GARANTIA
- No hauries d'aguantar això. - Benvingut al meu món.
Tornarem al matí, l'altre noi entra a les nou.
Estava enganxat al taulell.
Qui ho vulgui empenyorar sabrà d'on surt.
Sí.
Va, vols un batut?
- D'acord, un vodka. - De fet, prefereixo un batut.
Aquesta parella ens ha ensenyat que la satisfacció porta lluny.
Val més preguntar-se: "a veure on va això",
en lloc de "ja he arribat?".
Bé, fins aquí el programa d'avui.
Em dic Elena Strem…
- Què passa, està tancat? - Sí, cony.
Aparta't.
Estil cosac.
Hòstia!
Hola, Ava, em trobaves a faltar?
He passat a veure el teu amic Zanetti.
A veure si respons preguntes millor que ell.
Vols servei il·limitat?
Per només 3,99 $, passa't a MacawPro,
amb veus per a cada personalitat i cada situació.
Venim del planeta Diversió.
Ho dic de debò.
Va, tia, explica-m'ho tot!
Escriu-ho i digues-ho amb Macaw!
On és la meva dona? On és l'Stan? On són els meus cent milions de dòlars?
Faig cara de tenir cent milions de dòlars?
Té hidrocodona, oxicodona,
també té apomorfina, B12…
És una puta farmàcia, tio.
On és el Leo?
No diguis res.
Esperi.
El crido.
Bob.
Té, 177.000 $.
És tot el que ens queda.
I els bons?
No els tenim.
Aquests diners d'aquí és l'únic que hi ha, Bob.
Per a tothom. Són per pagar documentació, passaports i per sortir del país.
Queda-te'ls.
Tots teus.
On és l'Stan?
No és pels diners, no?
On és la meva dona?
Deixa'ls estar.
Au va, home.
Deixa-ho. La Judy ja ha decidit.
Ha decidit malament.
Tens massa odi a dins teu.
No passa res, però no es pot viure així.
La teva dona no hi és, i no hi serà facis el que facis.
Ho saps tu i ho sé jo.
Ara mateix ets un fantasma.
Ella creu que ets mort. Doncs segueix mort, comença de nou.
Tu tries. L'Stan i la Judy, o l'Ava i l'àvia.
Molt bé, tu guanyes.
Són a Carolina del Sud.
Organitza una trobada.
Té un llibret negre amb números i pseudònims.
Mira-li la bossa.
Aquest?
Digue'ls que portes els diners.
PORQUET
Si has estat carnisser, ho ets de per vida.
Hola, soc el Leo. Tinc els diners i us els porto.
Ens veiem a The Smashing Crab demà a les deu, a la platja.
Adeu.
Si a un quart d'onze no he trucat, dispara a la dona primer.
Fes-lo mirar.
El Graham Davies t'envia records.
Què cony?
I ja està!
No vull aquest gos violent a casa meva.
No hauries d'haver trucat.
Era l'única opció sensata.
Quan vas fer l'última cosa sensata?
Ja.
Déu n'hi do, tot el que hem fet.
Sí, Déu n'hi do.
Jo no me'n vaig enlloc.
No estant lligada així.
Això també ho hem fet.
BENVINGUTS A FOLLY BEACH
Són les 9:40 a Folly Beach, i sabeu què vol dir això?
Falten vint minuts per al programa del Kenny Rogers…
Per l'amor de Déu, farem tard, Judy. Va!
Això tarda el que tarda, hòstia!
Calleu!
- Vine aquí i obliga'm, fill de puta. - Hi hem de ser a les deu.
- Si vinc, te'm cagaré a sobre… - Sé on vius, vell fastigós de merda!
Stan. Tranquil, hòstia, que no ve de dos minuts!
THE SMASHING CRAB FOLLY BEACH, CAROLINA DEL SUD
Va, Judy, de pressa, que arribem tard.
Hola, digue'm que us queda llengua.
- Doncs sí. - Gràcies a Déu!
L'últim cop a les deu ja no en teníeu. Me'n poses quatre?
- No, sis. En vols un? - Sí.
Vuit. Vuit tacos, si us plau.
Hòstia, és el Bob Goodwin.
El Bob?
Collons, està ple de sang.
- Has dit que vindria el Leo. - Això va dir.
"Hola, soc el Leo, porto els diners a The Smashing Crab."
Té alguna cosa a la jaqueta.
És a la platja. Jaqueta verda, pantalons negres i sang a l'espatlla.
Segurament armat.
Ves.
Goodwin!
Ai, Stan…
No!
Tothom a terra!
Nazan!
PARLEM LA TEVA LLENGUA!
JUDY… AL PASSAT…
"El dia s'ha acabat i descansa.
El mar se'n va a dormir tranquil,
i l'esquirolet entremaliat els porta a la vora del vaixell per veure el mar
i a mesura que els núvols…"
Hannah, em sents?
Sí, sí… Carai. Hola.
Mira, he pensat: "Per què no?". Si és un bon moment.
Sí, sí. Soc a casa.
Que bé que hagis trucat.
No sabia si t'arribaven les meves cartes.
Et volia veure.
Que sabessis que seguia viu.
Aquí seguim.
I també…
El que hauria d'haver dit,
les decisions que vaig prendre…
L'he cagat molt.
Però de debò, espero…
que amb tu, no.
Està bé.
Estic bé ara.
- Sí? - Sí, prenent-m'ho amb calma.
S'hi està tranquil aquí. Només hi ha el mar i ocells.
T'ho passaries fatal.
La noia de ciutat necessita el mar i sirenes.
Perdona, et deixo tranquil·la.
Si us plau, no pengis, espera un moment.
Hola. Digues: "Hola, avi!".
Mira-la!
Li he posat Lily.
Digues "hola", Lily.
És preciosa, Hannah.
Sembla valenta, forta…
I aquests d'aquí, tan bojos com sempre.
Li diràs a l'Ava que estan bé?
Sí.
I ens vindràs a veure?
Quan estiguis…
- M'encantaria. - Quan puguis.
He de fer un parell de coses abans.
Només volia…
començar dient "hola".
Molt bé, doncs.
Hola.
Felicitats, agents.
S'ho ha llegit? Ens la van jugar.
El Goodwin mort, la Mercer morta.
És qüestió de temps que localitzem els altres.
Hem recuperat diamants de l'oficina del Zanetti.
A mi em sembla arreglat.
No s'ha acabat.
Algú s'està sortint amb… la seva.
I no ho tenim controlat.
Si això no la molesta, ho sento, però no entenc aquesta feina.
Això és el que em preocupa.
Truquem a l'Stefan Thiele.
Direm que el Woo ha admès que hi van entrar…
Nazan.
S'ha acabat.
D'acord. Ves. Ja hi truco jo.
No he trobat la carn italiana a la màquina expenedora.
Leo, no?
Em comença a agradar Ray.
L'altre dia va venir un amic teu.
No el veuràs més.
Quina pena, era encantador.
Saps? Només cal que parli i seràs aquí al meu costat.
Doncs endavant.
Però deixa la Hannah.
Com vols que li faci res?
Més del que ja has fet.
Saps quants anys vaig estar-la buscant…
- No l'havies de trobar. - Potser.
Li vaig donar un objectiu.
Un objectiu real.
Si no haguessis aparegut, ves a saber on seria ara.
Està bé.
Ha trobat el seu camí.
M'han caigut vint anys.
El meu advocat diu que seran vuit.
A tu quant et queda?
Podries haver-me seguit, Ray. Ens hauríem fet rics junts.
Tu volies ser ric, jo no.
- Això et dius a tu mateix? - M'ho vas prendre tot.
I t'has passat 25 anys obsessionat en prendre-m'ho a mi?
- Hòstia, Ray, per què? - Justícia.
Soc la teva excusa.
Soc a qui pots culpar per fer exactament el que volies fer.
Ets un lladre.
T'has canviat el nom, però tant se val. És el que ets.
Durant un temps, no.
Sí, potser durant un temps.
Doncs bé, aquí estic.
Tancat i barrat, i tu…
Ha valgut la pena?
Eh?
Tants putos anys.
Per a això?
La podries haver salvat aquell dia?
Podries haver salvat la Lily?
No ho sé.
Em pot dir quan estarà disponible?
No, no em pot trucar.
Pot escaquejar-se tant com vulgui, però tinc preguntes i no em cansaré.
Sí, molt bé.
Disculpi.
Sap com puc arribar a l'estació?
Sí, cap allà.
Moltes gràcies. L'hi agraeixo molt.
ARMES - EXPLOSIUS - CAIXA FORTA CONTRABANDISTA - CONDUCTOR - CERVELL
ELS TRIGÈMINS
COS CREMAT EN UN DESCAMPAT
INUNDAT?
No és la primera vegada.
Aquesta feina et pot absorbir.
No te'n culpis.
Subtítols: Albert Vilalta