ENTRANT AL CAPÍTOL BLAU
CINC DIES ABANS DE L'ASSALT
Aquest és el nostre adversari.
Roger Salas, cap de SLS,
l'empresa de seguretat financera més gran de la Costa Est.
Creu que és intocable,
però s'equivoca.
La seva família creu que ell ha tingut una vida exemplar,
però s'equivoquen.
El món creu que és un tità del seu sector
i un home virtuós,
però el món no té ni idea de qui és en realitat.
Faran falta set tasques per derrocar-lo.
Set tasques que ens separen del que sempre hem desitjat.
Si ho aconseguim,
serem reines i reis.
Primera tasca: Wall Street, 505.
SLS codifica transmissors RF als seus furgons blindats.
És l'únic mode d'accedir a la zona de càrrega.
En podem clonar un si ens hi mantenim a prop.
Si no aconseguim el codi abans que el furgó entri…
ja ens podem oblidar de la tasca següent.
Si algú ens enxampa…
Bam! Estem morts.
Fot el camp.
El Roger guanya i nosaltres perdem.
Que fotis el camp!
TRANSFERÈNCIA DE DADES
Segona tasca: entrar a SLS.
Comença amb diverses portes amb guàrdies armats
i dos ascensors d'accés restringit.
Un per a objectes de valor
i l'altre per a clients.
Tot amb videovigilància gravada i pujada a la xarxa contínuament.
Tercera tasca: dos guàrdies armats amb entrenament militar a la recepció.
Benvingut a SLS.
Coneix la Hannah Kim, la cap de seguretat digital?
Perdona, Bob, et molesto?
Els Chiefs van guanyant.
Que bé, els Chiefs van guanyant?
Sí.
Molt bé, gent, ara ve quan es complica.
Ara ve quan es complica.
Vet aquí, l'entrada de la cambra.
La quarta tasca és la porta,
però tenim una targeta que hauria de servir.
Un cop s'obri, ve la cinquena tasca.
Farem servir eines.
Haurem de treballar en silenci.
I el principal problema és que, quan s'obre la porta,
activa una unitat de reconeixement biomètric de la forma de caminar.
Ens ho tradueixes a llenguatge no friqui?
Reconeix com camines.
Si no ets qui se suposa, les càmeres ho detecten.
I no les podem desactivar o evitar?
Moviment. Infrarojos.
Estàs dient que hem de ser invisibles, i si no…
- Es tanquen portes, venen els guardes… - I morim, sí.
- Em preocupa molt l'entrada… - És la cinquena tasca.
Després, la sisena.
Obrir la porta de la cambra i desactivar els sensors de temperatura.
Fa servir un sistema de tres factors: com ets,
Endavant, Roger.
…un objecte que tens
i un codi que saps.
El codi desactiva els sensors de temperatura.
I com l'aconseguim?
No l'aconseguim.
Només el sap ell i el canvia cada dia.
Tan bon punt entrem, la temperatura començarà a augmentar,
i quan arribi a 23 graus…
- Estem fotuts. - A la presó, entesos.
Ho podem esquivar tot menys això.
A menys que hi hagis instal·lat una porta del darrere.
Els has dit que n'hi vas instal·lar una?
N'hi vaig instal·lar una.
Un pedaç informàtic que ens permet desactivar els sensors.
Sense això, no tindríem cap opció d'entrar-hi.
Aquesta és la cambra més segura
de la Costa Est,
dels Estats Units,
i potser del món.
La meva caixa forta personal és aquí.
No la tindria enlloc més.
Des d'aquest moment, els seus actius són 100 % segurs.
No hi ha ningú ni res
que pugui entrar a aquesta cambra, tret que jo ho permeti.
I, finalment, la setena tasca.
Obrim les caixes,
en traiem els bons
i els pugem fins al camió.
Tot en més o menys una hora.
I no sabran com ha pogut ser.
Bufar i fer ampolles.
Em tornes el mòbil?
Han perdut.
La Suzanne i el Woo venen demà.
Farem una festa de còctels, podrien venir.
Miraré l'agenda.
Ho hem aconseguit.
Ho he aconseguit.
Esquivant cotxes, saltant voreres. Com si fos el GTA.
Se m'apropa un tio armat que em vol matar i…
Sí.
Per què no prepares el furgó?
Sí, bona idea. Genial.
Només volia una mica de gratitud.
Tindrà tota la que vulgui quan acabem.
ELS GUARDIANS DE WALL SREET
FELICITATS PER HAVER CAÇAT EL PEIX GROS.
QUI ETS?
Sí, molt bé.
RJ, has de mirar que estigui equilibrat.
Està a més d'un metre.
- Si cau t'esclafa els peus. - Guai.
Per què no els traiem nosaltres?
Cada bo val cent mil, no?
Això són 70.000 fulls de paper.
Si cada bo pesa cinc grams,
són 350.000 grams, és a dir 350 quilos.
Si comptem les caixes, tot fa quasi una tona.
No he entès res perquè et poses supersexi fent mates.
Ah, sí? Només fent mates?
- Quan fas qualsevol cosa. - En vols més?
- Me'n dones més? - Quin tipus de mates vols?
Està bé veure una parella afectuosa després de tants anys.
Els meus pares ni es tocaven.
No sé si ha afectat com concebo la intimitat…
Per què no calla?
- Deixa'l estar. - Que el deixi estar?
I si ens enxampen perquè la cotorra no sap callar?
Eh, cotorreta?
Almenys tinc dues mans.
Tens dues mans, eh?
Tens dues mans?
- Doncs potser et falta un peu. - Eh!
Què cony passa?
Perdó, Sr. Jenkins, no jugarem més al seu jardí!
Tot bé, Leo. No passa res, no et preocupis.
Nois, porteu-vos bé.
Ara torno.
Sí, ho entenc,
però no et puc donar una informació que no tinc.
Així que no tinc res per a tu, sí? Ja parlarem.
Te'n vas a cal Roger?
Sí, he de configurar les càmeres i l'escaneig facial.
Potser hi podria anar la Judy.
I tu et quedes aquí.
No, això no l'hi confio a ningú.
És personal.
No ho ha estat sempre?
Ara són problema teu.
Putes abelles.
APIARI NAJIMY'S
La reina és la femella líder de la colònia.
Comunica els dictàmens amb feromones
i allà on va, la resta la segueix.
Les obreres són totes femelles…
Hòstia puta.
No sé per què demano llengua. Sempre la caguen.
Estava pensant que potser jo també hauria de tenir pistola, com vosaltres.
Tu…
Tu no necessites cap pistola, amor.
Sí, no, tens raó. Però i si les coses es torcen?
Què cony vols que es torci, exactament?
No ho sé,
i si ve un guàrdia i comença:
"Eh, què esteu fent?"
Per què el guàrdia parla així?
No ho sé, podria ser…
Només ens has de portar allà, carregar el furgó i tornar-nos a casa.
No et cal pistola.
D'acord, bé.
Ja ho parlarem més endavant, però sí.
Oh.
Els coneixes?
Aviat els coneixerem.
Espero ajudar a fer una bona impressió.
No podries fer el contrari ni que volguessis.
El teu final feliç.
Si tot surt bé, em compro una vinya a Portugal.
Cultivaré raïm,
vendré vi al restaurant i em beuré el que quedi.
Només jo i algú especial.
Ta mare, doncs?
Almenys tinc somnis, imbècil.
Aquest imbècil té somnis, tranquil.
Me n'aniré a les Bahames.
Amb platges roses fins on m'arribi la vista.
Si ho aconseguim, em compro la Ludwig original del Butch Vig del 1965.
És una bateria.
Te'n pots comprar un milió.
Te'n compro deu jo.
Gràcies, però aquesta la tocava el Butch amb els Garbage.
És al Museu d'Història de Wisconsin, però els diners tot ho compren.
Idiota.
Pot somiar en el que vulgui, saps?
I tu què faràs, Judy?
Hi ha un poblet de muntanya a Mèxic,
Angangueo.
Mon pare m'hi va portar quan era petita.
És on les papallones monarca van a l'hivern.
Es passen tot l'any viatjant, milers de quilòmetres,
però només viuen tres setmanes,
fins que ponen ous.
I les últimes arriben a Angangueo
i hi viuen vuit o nou mesos.
Saben que són les últimes,
porten la torxa al més lluny possible.
Bé…
Aquí és on aniria jo.
Que bonic.
Sembla que estaràs a les platges roses tot sol, Bob.
Vols problemes, fill de puta?
Vols problemes? Digues!
Fillàs de puta!
Et mataré, subnormal!
Ves-te'n a la merda.
Què cony fas, Stan?
No, Judy, va…
Ei!
Cada puto cop amb aquest tio, cada cop!
- Ja ho sé, Bob. No. - Cada puto cop.
- Ho intento. - És igual.
Respira.
- Ho intento. - Va.
- Ho intento, perdona. - T'estimo.
- Ho sento. - Ja ho sé.
Ho sento.
No m'espantis així.
No m'agrada quan m'espantes així.
Escolta'm.
Tan bon punt tinguem els bons,
els prenem tots.
- Sí? - Molt bé.
Els farem una jugada.
Només tu i jo, amor meu. Sí?
Només tu i jo.
- És clar. - Per sempre.
Sí, és clar. T'estimo.
T'estimo.
Ui, sí.
Sembla una mica perillós.
No, és sorprenentment simple i ja està planejat.
Amb molt poc risc per a vostè.
- Quin plaer. - Igualment.
Stefan, la meva dona, la Sakura.
Li explicava al Sr. Thiele els nostres plans de protecció.
Però avui és una nit de relax.
- Parlem? - I tant.
NOMÉS UNA GOTA!
Carai.
Tots tres junts.
Mirin, ja que els tinc aquí,
volia comentar que he estat analitzant l'expansió per Europa.
Volem que ens mogui els bons.
Ja són a la cambra.
El que vol dir és que ens agradaria que ens ajudés
a canviar-los a un altre tipus d'actiu.
Sí, un de més net.
El seu origen és…
problemàtic.
Apreciaríem discreció i rapidesa.
Bé, no estic avesat a fer aquestes coses.
Malauradament, tenim totes les mirades a sobre.
El govern vigila massa de prop totes les nostres transaccions.
Però un home com vostè…
Respectat, connectat, llunyà…
Bé, no puc fer desaparèixer set mil milions d'un dia a un altre.
Segur que…
Segur que entenen com és de difícil
gestionar tants diners sense fer sonar cap alarma.
Bé.
Vostè és un home de recursos.
Espero que trobi una solució que ens sigui d'ajuda.
NÚMERO PRIVAT, MÒBIL
- Qui és? - Mira el correu.
- Què vols? - Que sàpigues que res és segur.
La teva família, la teva identitat, la teva preciosa cambra…
Estarem en contacte.
Vull que es comprovin tots els sistemes. No només SLS, tot l'edifici.
Es pot rastrejar un correu xifrat?
Depèn dels servidors intermediaris. Tot bé?
Vull protegir els nostres clients.
Els Trigèmins no es poden enfadar.
Em van semblar bona gent.
Aquest tipus de gent, si et fa la creu,
un dia vas pel carrer, topes amb algú,
i en cinc minuts et mors d'un atac de cor.
- Mantén distància. - D'acord.
I fes les comprovacions.
Liz.
Ei.
Si em truquen…
Això ve de direcció, són per a tothom, així que…
Germaneta meva, balla amb mi.
Perquè estic que ho peto.
Tinc el meu raconet, tots els papers endreçats.
I quan vaig als magatzems,
agafo més caixes i les poso a la pila, veus?
Mira quina abella més treballadora.
S'ha de treballar per estalviar, no?
El meu Fitbit es vol suïcidar.
Només vigila de fer-ho tot bé.
Tens por que et faci quedar malament?
Tinc por que t'oblidis del motiu per què ets aquí.
- No em… Au va! - T'estimo.
M'acompanyes? Només em queda anar a 137 despatxos més.
Et veig a casa.
Molt bé.
Senyor Salas, hi ha un tal Graham Davies a la línia u.
Diu que és urgent.
Passa-me'l.
Qui truca?
4,3 milions.
Com? No, ni de broma. No puc…
Pensaves que no patiries.
No saps què és patir de veritat.
Al correu hi tens un número de compte.
Mira.
Tens tres dies.
Hola?
Sí?
Ei.
Crec que hem trobat una cosa.
Estava fent anàlisis,
i resulta que si s'accedeix al sistema en un ordre concret molt específic,
pot fer que fallin els sensors de temperatura de la cambra.
Podria ser una porta del darrere.
Dius que algú ho ha fet a posta?
A mi em sembla més aviat un error.
Ho sembla? Collons, és un error o una porta del darrere?
Aquest sistema es va instal·lar fa set anys,
quan es va construir la cambra.
Així que tret que creguis que algú ha tingut tanta paciència
per esperar anys i parar-te una trampa elaborada,
jo diria que és un error de programació.
Arregleu-ho.
D'acord.
I escolta, puc demanar-te un oftalmòleg?
D'acord.
Tinc un número de compte, així que localitzem el fill de puta.
- L'hi demanaré a la Hannah. - No.
No vull més gent per mig.
Aquest home sap qui soc.
Tothom sap qui ets.
No.
Sap qui soc.
Necessito saber-ne el nom.
Intenti tenir els ulls ben oberts.
I el Dr. Lowe?
Tenia una emergència,
que crec que incloïa golf a Forest Park.
Que cabró.
Miri endavant.
Molt bé.
Encengui els llums.
Sí.
Sí, sembla una simple infecció bacteriana.
Dues gotes a cada ull cada dues hores.
Demà al matí hauria d'estar bé. Si no, truqui'm.
Gràcies.
Han tancat la porta del darrere.
Què dius, ara?
Estava fent comprovacions a l'oficina.
Han tret el bypass.
No pot ser.
L'hi vaig posar fa anys, vaig pagar 50.000 al fabricant.
No sé què dir-te.
No hi és.
El Salas el deu haver trobat i tancat.
Potser li ha agafat por.
Què, a mi em mires?
A casa seva no hi vaig deixar rastre.
No ho podem aconseguir de cap manera.
Ho haurem de cancel·lar.
Potser no és tan greu.
Tenia fotos de la seva família.
A casa seva.
La dona, el fill.
Són…
feliços.
No saben qui era ni què va fer.
Em pregunto si ell se'n recorda.
Ho té tot, Ava.
I jo l'únic que tinc és una manera d'igualar les coses.
I ara?
Guanya ell.
Així que estic bastant segur que és greu de collons.
Benvingut a Setec Recuperació de Dades. Tenia cita?
No, no crec que m'estiguin esperant.
Ei, Greg,
pots comprovar aquell enviament de Tully?
Ets bo, t'ho he de reconèixer.
Per això et vaig contractar, soc bo detectant talent.
Però t'has passat de llarg.
4,3 milions?
És gairebé el meu patrimoni net exacte.
Si no estigués endeutat fins al coll.
I havia de ser un antic treballador,
algú ressentit que pogués accedir a la meva informació
i arribar al meu passat a Jersey.
Si sumes tot això, el resultat ets tu, Andrew.
De debò pensaves
que fer-me xantatge era la millor opció?
No vas pensar que et descobriria?
I què havia de fer? No veus on treballo?
No tenia opció. A tot arreu saben què va passar.
Ets un lladre. És el que passa.
La Christine, la recordes?
Sí, m'ha deixat.
S'ha quedat el nen.
Ho hauries d'haver pensat abans de robar-me.
Jo no et vaig robar res!
M'alegro de tenir aquesta oportunitat per parlar amb tu.
Cap trucada, correu o missatge de merda.
D'home a home.
El que et vull dir és que l'únic que et donaré és una advertència.
Només aquest cop.
Espero que ho entenguis.
Et vaig donar un número,
i una data
i una conseqüència.
Com creus que se sentiran els Trigèmins quan sàpiguen qui ets?
Ai, Andrew.
Et van contractar perquè ets legal.
Una llum enmig de la foscor.
Però si reben una trucada,
un missatge o un correu…
O si la rep Hisenda o l'FBI.
Andrew.
4,3 milions de dòlars.
Tres dies.
- Hola. - En un segon estic amb tu.
D'acord.
Escolta,
i si no surt bé,
sempre estem buscant gent.
INFORMÀTICA SETEC
Adeu.
TANCAT, TORNEM A LES ONZE.
PREVISIÓ METEOROLÒGICA
Hola.
Has vist això de la tempesta?
Sí, quina merda.
Comencen a Àfrica, sabies?
Una puta tempesta de sorra del Sàhara
es converteix en aquests monstres.
De tant en tant, un comença a créixer.
Acumula el vent, l'escalfor i la pluja suficients,
i els arrossega milers de quilòmetres per l'oceà.
Quan ho veus a les notícies…
sembla inevitable.
Tant se val quan i on s'identifica, sempre acaba passant.
No se sap quins moriran
i quins es convertiran en monstres gegants
mirant-te des de dalt.
No s'hi pot fer res, només…
sortir amb el vent i la pluja.
Encarar la tempesta.
I resar que quan tot s'acabi segueixis dempeus, no?
Oi?
HURACÀ
Aprofitarem l'huracà.
Ningú no sap de què parles, tio.
La porta del darrere era per als sensors de temperatura.
Sense porta, no els podem esquivar.
Fins ara.
Ensenya'ls-ho.
Això és una moneda i azida de cesi, feu un pas enrere.
Enrere.
Més.
Tios, porto ulleres i guants, sí?
Enrere, hòstia. Tres passos. Més.
Molt bé.
- Ostres tu! - Sí.
I això com cony ens ajuda?
Imagina monedes molt més grans.
És com una pistola?
Sí, com set pistoles disparant alhora.
El cesi pur s'oxida que flipes.
És massa inestable, així que n'he fet un derivat.
No s'oxida tan fàcilment,
però amb poca energia de ionització, el punt de sublimació…
Us la pela.
Necessitem una barbaritat d'aigua.
- D'on ho treus tot això? - Etsy.
Nova York ens ha fet un regal.
Túnel d'aigua número u.
Construït el 1917. Tres metres de diàmetre.
Buit des de fa dècades.
Passa just per sota de l'estació de metro de Wall Street.
Si plou un o dos dits d'aigua, allò són les cascades del Niàgara.
Durant un huracà amb maror ciclònica?
S'inundarà.
Aquell mateix túnel passa just per sobre de la cambra.
Així que esperem que el metro s'inundi
i llavors volem la part de sota amb C-4
i dirigim l'aigua al túnel de sobre la cambra.
I amb la quantitat exacta de cesi als llocs concrets,
explota i les peces de metall travessen el sostre
i destrossen els sensors de temperatura.
La porta de darrere torna a estar oberta.
És una mica… enrevessat.
I si t'equivoques?
Bé, o no farà pràcticament res o explotarà i ens matarà a tots.
Però jo m'espero fora amb el camió, no?
Sí.
Ens retrobem aquí després.
Si surt malament, a la cabana de Tupper Lake.
Tres dies.
Amb això no hi ha marxa enrere. No és net i no podrem tornar a casa.
L'Ava ens aconseguirà carnets d'identitat
i a partir de llavors sereu aquelles persones per sempre.
Estem robant a unes de les persones més poderoses del món.
És la nostra única sortida.
És de bojos, no? M'ho sembla.
Potser sí. Val la pena la vinya?
No tinc la mà prou bé.
Pots guiar l'Stan amb el segon dial?
Això costarà moltíssim.
O movem fitxa ara
o…
ens n'oblidem per sempre.
Podem tornar a fer el que sigui que fèiem abans.
Vull remarcar que estem duent a terme aquestes evacuacions
per la seguretat de tots els novaiorquesos
que viuen en aquestes zones.
Brad, és cert que el semestre que ve no vols anar a classe?
No necessito anar-hi. Igualment no hi aprenc res.
Us hauríeu d'asseure i parlar.
Comencem a veure ràfegues de vent…
Toby. Serà avui, aquesta nit.
Enmig d'un huracà?
M'ho ha dit el nostre talp.
Serà a Wall Street, 505. Va, anem.
És un edifici enorme. No tens més detalls?
Només això.
Fem una llista ràpida dels objectius possibles i fem vigilància.
Si vols enxampar-los, és la nostra oportunitat.
Va!
VEHICLE AUTORITZAT D'EMERGÈNCIA
STEFAN THIELE, MÒBIL
Senyor Thiele, en què el puc ajudar?
Ha pensat en allò que vam parlar?
Sí, hi he pensat i crec que…
Francament, pensava que un home amb el seu historial
no tindria cap problema amb això.
El meu historial?
Abans que Roger Salas fos Roger Salas.
Creu que treballaríem amb algú sense saber-ho absolutament tot d'ell?
No sé què heu sentit,
però aquella vida…
és cosa del passat.
Aprecio que un home tingui secrets.
Sobretot quan els sé.
Em demostra que guardarà els meus.
Parlem després de la tempesta.
Potser em donarà millors notícies.
Ei.
N'hauries de tenir una, per si de cas.
Sí, guai.
Gràcies.
No és cap joguina.
Sí.
Què?
Cuida't, d'acord?
Sí, tu també.
Què fem, Leo?
Quin pla tenim, senyor?
Som-hi.
Subtítols: Albert Vilalta