Herman sier at Lily Flower må være råsexy.
Ellers blir hun overskygget av Irma Vep.
- Og det vil vi ikke. - Nei, det vil vi ikke.
Hva tror du? For mye?
Jeg tror ikke det. Jeg liker henne slik. Hun er rå.
Ja.
Jeg sender Herman noen bilder.
Oi. Nei. Ja. Nydelig. Vis meg gjennomsiktigheten.
Flott.
På tide.
"Veldig fornøyd.
Favoritten så langt, det vi tenkte, gjør karakteren langt mer attraktiv."
Herman har en helt annen innstilling. Det er litt gøy.
Men jeg savner René. Dette er hans serie.
- René har forsvunnet. Hva kan vi gjøre? - Jeg vedder på at han kommer tilbake.
René lever i en annen verden. Han har en visjon. Han er overveldet.
Da han var yngre, kunne han takle det. Ikke nå lenger. Trist.
Herman igjen.
"Gjør bondage-scenen når de fanger henne mer sexy."
Det kan du vedde på. Han har vel rett.
- Den er ganske kjedelig i originalen. - Vet det.
Men jeg fant en ekspert som lærte meg noen triks.
- Har du tau? - Han sier teip gjør det mye enklere.
- Ta den stolen. - Denne?
Nei. Den helt bakerst.
Så du er Philippe Guérande. Du er bak meg, men jeg legger ikke merke til deg.
Men først må jeg binde håndleddene dine.
Gjør det.
Nå kan du binde meg til stolen.
Rundt. Ja.
- Jeg lager en video denne gangen. - Greit.
Hei, Herman. Hjelp.
Sjekk dette.
Jeg forventet ikke at Cynthia likte bondage.
Hun liker alt som får karakteren til å skille seg ut.
Jeg klandrer henne ikke. Hun ser fantastisk ut.
Ja.
Sikker på at du ikke vil ha hjelp? Jeg kan ringe pikkoloen.
Det går bra. Jeg har slitt på verre ting.
- God natt. - God natt.
- Mira, hva gjør du her? - Jeg er ikke sikker på om jeg er Mira.
- Noen ganger er det som Irma Vep overtar. - Hvem snakker jeg med nå?
- Begge. - Sett deg.
- Hvis det er noe gjenferd gjør. - Jeg er ikke akkurat et gjenferd.
- Hvordan kom du inn da? - Krefter.
- Som hva? - Som å gå gjennom vegger.
- Imponerende. - Liker du Herman?
Han er ikke min type regissør. Jeg liker René.
Jeg savner ham. Det er hans prosjekt.
Han lever og ånder for det på sin egen rare måte.
Herman virker grei nok. Jeg liker den sexy vrien han kommer med.
- Du mener det kinky. - Jeg antar det.
Og det kinky var der fra starten.
Herman følger i Renés fotspor, noe som er en ære, synes du ikke?
Vil du ha en?
Jeg følte en underlig stemning da du kom inn i rommet.
Dere skuespillere er hekser.
Hva med deg?
Jeg? Jeg er egentlig ikke skuespiller. Jeg er sanger.
Ikke så annerledes. Og du virker ganske selvsikker på settet.
Jeg skriver sanger om følelsene mine eller om enkle ting i hverdagen.
- Det er slik jeg får kontakt med publikum. - Det føles ekte for deg.
- Ja. - Men å spille i film er noe annet.
Filmer er fantasi,
men du kan ikke leve i en fantasi når den virkelige verden går i stykker.
Nei, verden er konstant i endring, på godt og vondt. Men vi trenger kunst.
Er filmer kunst?
- Noen ganger. - Jeg finner dem for det meste meningsløse.
Selv Vampyrene?
Hvem trenger vampyren i 2022? Seriøst?
Filmer er en portal til en slags åndelig verden.
René lærte meg det.
Jeg er ikke sikker på at jeg forstår.
En slags åndelig verden vi ikke har tilgang til lenger.
- Hvorfor det? - Vi har mistet troen.
Religion knyttet oss en gang til verden utenfor.
- Jeg er buddhist. - Har du alltid vært det?
Nei. Bare de siste årene.
Men det har hjulpet meg å løsrive meg fra den materielle verden.
Det er det filmer gjør. De skiller oss fra den materielle verden.
- De fleste glorifiserer den. - La meg si det annerledes.
De hjelper oss å stille spørsmål ved den.
Og du drar uten å gi meg et kyss engang?
Du vet jeg skulle si farvel. Du er lykkeamuletten min.
Må lære disse folkene hvordan man lager film i dag.
- Ønsk meg lykke til. - Lykke til. Gå.
Bestill litt mat til oss i kveld. Jeg kan bli litt sen. Jeg er ikke sikker.
- Ha det. - Elsker deg.
Har du ankommet?? Kan vi treffes?
Hei. Dette er Mira. Du kan legge igjen beskjed...
Kjerring.
- Takk. - Hallo.
Hva skjedde?
Jeg har prøvd å forklare det.
Herman ga meg et fantastisk LV-kjede.
Og noen må ha sneket seg inn i suiten og stjålet det.
- Så noen brøt seg inn mens du sov? - Herregud, det er så ekkelt.
Jeg skal snakke med sjefen. De vil undersøke det.
Etter kabaretbombingen ble Moreno og Irma Vep
tvunget til å sverge troskap til Satanas.
Moreno går med på å gi Satanas byttet fra ballsal-ranet.
Han sender så Lily Flower for å hente pengene i banken.
Men Mazamette, Philippe Guérandes medhjelper,
er på sporet av dem...
Mazamette rapporterer øyeblikkelig det han så til Philippe.
Sammen skynder de seg til Lily Flowers leilighet...
- To herrer på besøk. - Vær snill å introdusere dem.
Føl dere som hjemme.
Takk for at vi får ta opp tiden din.
Dette er en svært presserende sak.
Nå har dere vekket min interesse.
Kutt. Faen.
- Dette fungerer ikke. - Det er umulig.
- Jeg kan ikke gjøre det raskere. - Hva mener du?
- Et barn kan gjøre det raskere med beina. - Teipen fester seg ikke.
- Jeg vet ikke hvorfor. - Du øvde.
- Ja, men ikke med teipen. - Hva faen brukte du? Toalettpapir?
Nei, et tau. Et klassisk tau. Ikke dette.
- Jeg henter bondage-konsulenten. - Ja vel.
Hva i svarte er en bondage-konsulent?
Dette er Thorvald. Han kommer fra Norge.
- Hei Hvordan går det? Herman. - Bra. Kall meg Tor.
- Vi møttes på mørkenettet. - Hvordan ville du gjort dette?
- Er hun klar for den ultimate opplevelsen? - Nei. Ikke noe behov for det.
Philippe, han er journalist. Han er ikke engang proff.
Skjønner. En ussel amatør.
Philippe Guérande er detektiv, og en svært dyktig en.
Vi trenger bare noe som ser kult ut
og ikke skader skuespilleren.
- Kan vi gjøre det? - Er du den underdanige?
Jeg er vampyren. Philippe og Mazamette bortførte meg.
- Hva er din erfaring med bondage? - Veldig grunnleggende, vil jeg si.
Jeg hadde en kjæreste som prøvde å ta på meg håndjern, men det var vondt.
Jeg sa jo at dette er konvensjonelt. Så ingenting for sjokkerende, takk.
Jeg sier bare at det er et bredt spekter.
Hvis du vil at jeg skal skru opp volumet, finnes det alternativer.
Nei, det er ikke nødvendig. Volumet er bra.
Greit. Så du er dominatoren.
Jeg er Philippe. Jeg er vampyrens fiende. Det er ikke noe seksuelt ved dette.
Så synd. Ingenting?
- Nei. - Ikke? Greit, jeg skal vise deg.
- Jeg følger med. - Gi meg hendene dine. Kryss dem.
Så først fester jeg hendene hennes.
Og nå er det bare å krysse teipen mellom brystene hennes.
Lukk krysset.
- For stramt? - Strammere ville vært for mye.
Hvor ekstremt er dette på en skala fra én til ti?
- Én, maks. - Én funker.
- Absolutt. Perfekt. - Ja.
- Én er bra. - Ja.
Jeg sviker aldri mine medsammensvorne.
Hvis du ikke vil ringe Moreno, ringer jeg politiet.
Nei. Ikke ring politiet. Jeg slapp nettopp ut av fengsel. Jeg kan ikke gå tilbake.
- Da vet du hva du må gjøre. - Ok, jeg skal gjøre det.
Moreno. Kom hjem til meg straks. Jeg har viktige nyheter.
Vi er på vei.
Ta ham med inn.
Kutt. Vi har det.
Kutt!
Marker den.
Jeg tror jeg fikk bedre bevegelse.
Trakk ned til enden og snudde.
- Jeg forstuet ankelen. - Hva?
Jeg ante ikke at hullet var så dypt.
Du glemmer noe.
Pokker.
Beklager. Folkens, dette var Gottfrieds siste scene.
Beklager.
- Godt jobbet. - Takk.
- Takk, alle sammen. - Godt jobbet. Flott.
Du er en fin fyr, Herman.
- Du kan ikke så mye om film. - Kom deg vekk.
- Men du er en fin fyr, og vi krangler. - Vakt.
Gottfried spanderer drinker i hagen.
Kom når filmingen er ferdig.
Så jeg gjennomgikk timeplanen, og tror vi definitivt trenger flere Steadicam-dager.
- René likte ikke Steadicam. - Hvorfor ikke?
Jeg er ikke sikker. Det er ikke hans stil, men jeg prøvde.
La oss bare si at det er min stil.
Kan vi snakke sammen?
- Vi må fortsatt diskutere dronene. - Ja, dronene.
- Hvor vil han bruke droner? - Jeg vet ikke.
Hva skjer?
Jeg ville ikke forstyrre deg under filmingen,
men vi har et problem på hotellet.
Din kones halskjede forsvant i går kveld.
- Laurie er fortvilet. - Pokker. Kom igjen.
Be sjåføren møte meg utenfor straks.
Greit.
Si til Gottfried at jeg beklager.
Ikke lunken. Filmsett-sjampanje er vanligvis lunken.
Jeg skal ikke lyve.
Jeg kjedet meg mer enn én gang under innspillingen,
men mesteparten av tiden, takket være René, var gjenferdene der.
De holdt meg gående.
Gjenferdene er vennene hans. Jeg elsker gjenferdene hans.
- Og jeg elsker deg, Mira. - Jeg elsker deg.
Det som brakte meg til film, var en følelse av frihet.
Det var ingen grenser.
Film var ville vesten. Man glemmer det av og til.
Men dere vet det.
Hvorfor lager vi film nå?
- Folkens? - Hvorfor? Hvorfor lager vi film nå?
Hvem er villig til å sette livet sitt på spill for filmer?
Vi lever i kjedelige, mørke, dystre tider.
Hvor er eventyrlysten?
Hvor er herjingen?
- Ja. - Ja.
- Pent. - Hvor er kaoset?
Jeg prøver å holde galskapen i live ved å være drittsekk.
Noen av dere hater meg for det.
Men kanskje dere har rett.
Bransjen har tatt over filmskaping.
Advokater, finansiering, franchiser og plattformer.
Men uavhengige filmer er ikke bedre.
De preker til du blir drittlei.
Filmer var for rå jenter og gutter,
som Musidora,
slik rock'n'roll en gang var.
Ja visst, Gottfried.
I morgen er jeg borte.
Da trenger dere ikke å tåle meg lenger.
Vi skåler for det.
Hill kaos.
Etter arrestasjonen blir Irma Vep dømt til livsvarig fengsel i Algerie.
"Og Moreno?"
"Han ble henrettet i morges."
Men under ombordstigningen rømmer Irma Vep!
Fryktløst tar hun dekning under en jernbanevogn.
Og nå bringer vi et utdrag fra Musidoras memoarer...
Den dagen Feuillade ville ha meg til å filme den skremmende togsekvensen,
øvde jeg på Sacha Guitrys nye revy.
Jeg skalv ved tanken på å be om ettermiddagen fri.
Så jeg ba assistenten hans spørre ham.
Jeg var i ferd med å gå, men intet nytt. Guitry øvde på et annet stykke.
Du lager grimaser for lettkjøpt latter.
Jeg lager ikke grimaser, jeg får folk til å le!
Nei. Bare noen få ler.
Og hvis du møtte de som ler etter forestillingen,
ville du blitt flau over å ha moret dem.
Musidora!
Til slutt kom assistenten hans tilbake med dårlige nyheter.
Hva sa han?
Da jeg fortalte ham at det var filming, sa han nei.
Beklager. Men du vet hvordan han er.
Ja. Ikke særlig åpen for forhandlinger.
Resignert dro jeg for å fortelle Feuillade at jeg ikke kunne filme i dag.
Han øvde på apachedansen i Gaumont Studio.
Beklager, Monsieur Feuillade.
Guitry lar meg ikke filme i dag.
Hvorfor ikke?
Han trenger meg klokken fire.
Klokken fire?
Ikke noe problem. Du er tilbake til 15.30.
Ta på deg kostymet.
Den veien. Skynd deg!
På veien forklarte Feuillade scenen.
Irma Vep gjemmer seg under en jernbanevogn.
Utslitt faller hun ned på skinnene.
Toget dundrer over henne.
Litt av en scene.
- Er det jenta som skal ligge på skinnene? - Absolutt.
Bedre henne enn meg. 30 vogner å utholde!
Fort, toget kommer om fem minutter!
Og jeg garanterer at det kommer i tide!
Klar for oppsett.
Er vi i posisjon?
Vi venter ikke på det tekniske mannskapet.
- Musidora, legg deg ned. Bra. - Litt lenger bak.
Skynd deg. Toget kommer ikke sent.
Nærmere skinnene.
Sånn ja.
Kan jeg få megafonen min?
Noen?
Marie, hold stativet stødig.
Musidora, det er ingenting å frykte.
Posisjoner, folkens!
Musidora tar en stor risiko!
Jeg ligger på bakken.
Jernbanevognene passerer over meg.
Jeg er en fange mellom hjulene.
Mens toget akselererer og vinden treffer meg i ansiktet,
begynner jeg å telle vogner for å unngå svimmelheten.
Det var forbløffende.
Svært imponerende.
For et mot, Musidora!
For et mot!
Bravo!
Det blir så mektig på lerretet!
Skynd deg tilbake til Sacha Guitrys prøve.
Takk. Av gårde med deg!
Jeg kunne naturligvis aldri si nei til Feuillade,
som hadde gitt meg min største rolle.
Beklager at jeg er sen. Gottfried laget litt av en scene.
Det hørte jeg.
De stenger kjøkkenet. Vil du at jeg skal bestille for deg?
Kan jeg få grillet fisk og en salat?
Og hvis de ikke har grillet fisk, bare en biff, middels stekt.
- Velkommen. - God kveld.
- Så romantisk. - Jeg prøver.
Betyr dette at du har forferdelige nyheter?
Dessverre er du ikke langt fra sannheten.
Så grønnkålsalat og grillet fisk.
Nyt det.
- Bør jeg være redd? - Ja.
Eller nei. Det er ikke akkurat dårlige nyheter.
Det er også gode nyheter. Gode nyheter for meg.
Kanskje ikke så gode for deg.
- Jeg vet ikke. - Hva vet du ikke?
- Om du bryr deg om meg. - Regina, jeg bryr meg om deg.
Jo bedre jeg blir kjent med deg, jo mer bryr jeg meg.
- Hva med deg? - Jeg er jo en fan.
Du var en fan. Nå kjenner du meg.
- Jeg er, håper jeg, en ekte person. - Jeg tror det er omvendt.
Jeg ser opp til deg. Du takler kjendisdritten som ingenting.
Gi deg med smigeren. Du skremmer meg. Takk.
Kan vi få en til? Takk.
Du trenger meg. Du trenger en selvrettferdig filmnerd i livet ditt.
- Jeg klarer meg. - Klarer du deg? Når jeg er borte?
Og når blir det?
Snart. Spillefilmen min blir produsert.
- Hva? - Vi begynner filmingen neste år.
Det er sprøtt.
Men jeg blir hos deg til du er ferdig med serien.
- Og etter det forsvinner jeg. - Hvor gammel er du?
- Jeg er 25. - Tjuefem?
Det er veldig ungt for å lage sin første spillefilm.
- Jeg er vel bare heldig. - Nei, du fortjener å være heldig.
- Takk. Det var så hyggelig. - Selvsagt.
- Ha det. - Greit.
Jeg sa nettopp til Mira at jeg drar.
Hun hadde ikke noe imot det, men det kom ikke som et sjokk.
Jeg kommer nok til å savne henne mer enn hun vil savne meg.
Jeg vet ikke.
Ja, selvfølgelig er jeg betatt av henne.
Hun er tross alt Mira Harberg. Hun er en jævla gudinne.
Ja, jeg antar at jeg ville latt henne knulle meg. Men nå er jeg for skremt.
Vi lever i forskjellige verdener. Hun ville knullet meg.
Og etter det? Jeg lager filmen min.
Jeg må dra, og det blir vondt.
Vi bytter rom i morgen. Det er avgjort.
Vi kan bytte hotell også, om du vil.
- Vet Mira om dette? - Ikke så vidt jeg vet. Kun produksjonen.
- Hun ville godtet seg. - Hvorfor det?
Min ulykke, hennes hevn.
Du er for hard mot henne.
Hun var hard mot meg. Og nå hoverer hun.
Hun er så sint for at vi er forelsket.
Det burde være den minste bekymringen din akkurat nå. Kom hit.
Hva om du og jeg velger noe i morgen
som hjelper deg å glemme dette tullet?
Herman, du er gal. Det er så dyrt.
Det handler ikke om pengene. Det vet du. Vet du hva det handler om?
- Oss. - Oss.
Om å være glade, og du er trist nå. Hvem bryr seg om hva Mira tenker?
Drit i Mira.
Så du er den beryktede Irma Vep.
Jeg tror ikke du vet hvem du står overfor.
Du er min fange nå. Sett deg.
Om du liker det eller ei.
Jeg tror ikke du vet hvem du står overfor.
Jade.
Jeg visste ikke at du var i Paris.
Jeg både er her og ikke. Samme som deg.
Nå for tiden er jeg skytsengel for René.
Da svikter du totalt. Han ser ut som døden selv.
Jeg har prøvd å oppmuntre ham. Men det er tungt.
- Trodde du var sint på ham. - Jeg er det.
Han klandrer meg for skilsmissen, men jeg klandrer ham.
Jeg ventet på å høre fra ham, men gjorde det aldri.
Nå er den filmen Irma Vep alt som er igjen av forholdet vårt.
- Og det vil du beskytte. - Jeg bryr meg ikke så mye om film lenger.
En gang i tiden var det en del av livet mitt.
Men det er fortiden.
- Hva med nåtiden, da? - Det virkelige liv?
Jeg er en god person og hjelper når jeg kan.
- Og René trenger beskyttelse. - Fra seg selv.
- Vil du ha? - Ja takk.
Kan jeg stille deg et spørsmål?
Jeg har en merkelig skyldfølelse for å være Irma Vep.
Og hvorfor det?
Jeg er vestlig. Svensk, faktisk.
Men jeg har vel blitt en amerikansk skuespiller.
Er du komfortabel med det?
Svensk, amerikansk, samme det. Jeg kan godt være flytende.
Det er det skuespillere er. Men det er bare meg. Jeg lurte på om...
Om?
Irma Vep var en kinesisk karakter,
og med all denne kulturelle tilegnelsen som foregår,
vet jeg ikke hva jeg skal gjøre med det.
Jeg er usikker på om jeg er på rett side eller om jeg gjør det rette.
Irma Vep er ikke akkurat en kinesisk karakter.
Du omdefinerte den.
Jeg gjorde det jeg kunne uten egentlig å vite hvor jeg var på vei.
- Vil du vite hvorfor? - Ja visst.
Fordi jeg aldri har sett på meg selv som en kinesisk skuespillerinne.
Jeg vokste opp i Storbritannia. Familien min er fra Shanghai.
Og jeg laget de fleste av filmene mine i Hongkong. Det utviklet identiteten min.
Åpnet meg for verden.
Og forhåpentligvis gjør det meg til et bedre menneske.
Så det er greit at jeg er Irma Vep?
Ja. Så lenge du lar deg bli overtatt av henne.
Jeg trenger René.
Han må komme tilbake og fullføre serien.
- Var det derfor du kom? - Det var det Irma Vep ønsket.
- Liker du ikke Herman? - Jeg har ingen problemer med Herman.
Han er fra en annen planet.
Og du har ikke noe imot at han stjeler kjæresten din?
Nei.
- Jeg er over det. - Jeg har mine tvil.
Du stjal Lauries halskjede. Så du tror dere er skuls.
Det var dumt. Et innfall.
Og det ga meg ingen glede.
- Eller avslutning. - Herman skjønner det bare ikke.
René har åndelig tilknytning til Irma Vep. Jeg føler det hver gang jeg er henne.
Han må overvinne demonene sine og komme og fullføre serien.
- Jeg er forberedt på å kjempe for det. - Så kjemp.
Vil du ha René? Du får René.
Han ser gjennom sin siste versjon nå.
Han har vendt seg mot sin egen film. Han ødelegger den.
Så du er den beryktede Irma Vep. Du er min nå.
Ikke kjemp imot. Overgi deg.
VAMPYR IRMA VEP
Mira? Hva gjør du her?
- Du virker ikke overrasket. - Rare ting har skjedd.
For meg også.
- Du forsvant. - Jeg trengte en pause. Det sa legen min.
- Er du deprimert? - Nei da.
Eller ja, men det er ikke alt.
Jeg mistet tilliten.
- Til deg selv? - Nei.
- Til meg? - Nei da.
Til filmskaping.
Men jeg tok visst feil.
- Hvorfor det? - Hvordan kom du deg inn?
Taket.
Ser du, du har endt opp med å bli Irma Vep.
Det skjer noe når jeg tar på meg kostymet.
Selvfølgelig. Du blir henne.
Du blir en hvilken som helst karakter hvis du lever lenge nok med dem.
Nei. Irma Vep er annerledes.
Hun er en sjel som flyter rundt og leter etter en vert.
- Og den verten er meg. - Akkurat nå, ja. Men den kan være meg.
Eller Regina.
Har Regina snakket rart i det siste?
Faktisk sa hun noen merkelige ting om at filmer er magiske ritualer.
At de maner fram Lucifer.
Sa hun at Lucifer var en lysbærer?
- Ja. - Det er Irma Vep som snakker.
Hennes sjel har hjemsøkt filmsett i et århundre.
Hun er en formskifter som gjenoppfinner seg for hver generasjon,
men merkelig nok forblir hun alltid den samme,
og hun mister aldri noe av auraen sin.
- Hun er ond. - Nei.
Nei, hun er ikke ond. Hun er en ånd.
Og ånder er verken gode eller onde. De er bare ånder.
Film vekket henne på samme måte som medier påkaller de døde.
Og Musidora og Louis Feuillade påkalte Irma Vep.
Og hun ble værende hos oss.
Hun er en veldig mektig ånd.
Hun kan vende seg mot deg.
- Hvorfor skulle hun det? - Ingen kan kontrollere svart magi.
Den leker med deg.
Går du på antidepressiva?
- Ja. - Da burde du ikke drikke.
- De går ikke godt sammen. - Men hvem bryr seg?
Jeg bryr meg.
Jeg vil at du skal ombestemme deg.
Ingen andre kan fullføre denne serien. Det gir bare ikke mening.
Det er ditt prosjekt. Det er ditt mannskap og din besetning.
Det er din svarte magi.
Herman fullfører denne episoden, så kommer du tilbake.
Tror du det er det rette å gjøre?
Det er jeg sikker på.
Helt sikker.
Gjør det, René.
En mystisk kvinne kommer inn i Vampyrenes hule...
"Den stemmen..."
Irma Vep er tilbake!
Tre uker senere...
- Er du klar? - Ja, kom igjen.
Flott.
Unnskyld meg, en siste prøve!
Vi tar en siste prøve. Husk at dere er fulle og høylytte.
Dere er levende.
Og når dere gjenkjenner Irma Vep, blir dere helt elleville. Greit?
Siste prøve!
Gjør dere klare.
Opptak!
KOMMER SNART DET FORFERDELIGE BRYLLUPET
Tekst: Gry Viola Impelluso