EN NETFLIX-SERIE
KAPITEL 7 MORGONDAG
Älskling.
-Du svarar inte på mina meddelanden? -Var fan har du lagt upp filmerna?
-Var är de? -Jag vet inte.
"Xabi…"
"Åh! Xabi…"
Alicia.
Bizen Goikoetxea kom till polisstationen.
Han gav mig namnen.
Vad bra.
Du har vunnit över en hel fabrik.
Din syster hade varit stolt.
Tack så mycket, Alicia.
Jag kommer att kontrollera allas telefoner.
Vissa kommer vara raderade, men inte alla.
-Sa han vem han fick bilderna av? -Nej, men jag ska ta reda på det.
Och jag går igenom samtalslistan på Anes telefon igen.
Jag ska ta reda på Jons efternamn. Jag lovar.
-Det gör du säkert. -Vi hörs snart.
-Jag håller dig uppdaterad. -Vi hörs snart.
Tack.
Institutionerna
måste ta ansvar för vården,
och skapa verkliga och effektiva åtgärder för att balansera arbete och familj.
Förnekar vi det, skapas ingen självständighet.
Vi upprätthåller dessa bördor.
-Tack för att du kom och inte är långsint. -Långsint?
Jag erbjöd dig mitt stöd och du ändrade dig.
Jag minns vårt samtal varje dag.
Jag tror dig.
Allierad på intågande. Gorka.
Godmorgon.
Kan alla höra mig?
-Börja filma, jag har något att säga. -Han skulle inte våga.
Okej, som ni vet
har jag arbetat hårt för den här staden i åratal,
och äntligen har det arbetet belönats.
Jag är stolt över att kunna meddela er
att partiet jag tillhör har beslutat att utnämna mig till kandidat
i nästa månads kommunalval.
Tack.
"Partiet har beslutat"?
Det har han lärt sig av mig. Vad gör vi nu?
Det är säkert någon reporter. Du, iskall.
Det är min dotters skola.
Ja?
Vad menar du?
Varför lät du henne inte byta skola?
Jag ville att hon skulle lära sig hantera sin frustration.
Hon lever, Alfredo.
Hon blir frustrerad varje dag. Sluta med de där förlegade metoderna.
Tycker du det har fungerat bra hittills?
Detta har hänt förut, och vi gjorde ingenting.
Är det här också en engångsföreteelse? En dålig dag?
-Han ligger för helvete på sjukhus! -Vi vet inte vad som hände.
Du antar att vår dotter är sjuk.
Malen, hon slog dig.
Hon sparkade dig när du låg på golvet. Sin egen mamma.
Men du tillbringade hela dagarna på stadshuset, så för dig var det enklast
att påstå att allt var okej, eller hur?
Har mina ambitioner förstört allt? Tycker du verkligen det?
Jag vet inte.
Du kunde ha gett henne tusen lektioner medan jag var borta.
Men vad gjorde du?
Oroade dig för ditt sårade ego.
Malen.
Jag vet inte vad jag borde göra.
Sjunga.
Ta hand om folk. Precis som halva jordens befolkning.
Det är inte så komplicerat.
Men oroa dig inte, min karriär går redan åt helvete.
Du kommer gilla mig igen.
Hallå?
Ja, vi är på väg.
Leire.
Dina föräldrar är på väg.
Du! De är bara oroliga för dig, okej?
-De är bra människor. -Men det är inte jag!
-Vad hände? -Min jävla hjärna hände.
Allt är här inne.
Vad då, "allt"?
Filmerna.
Vad då för filmer? Filmer av dig?
Vad har hänt?
Jag bankade skiten ur mitt ex.
För att jag är paranoid. Jag är inte normal.
-Jag är helt jävla galen! -Du är inte galen, Leire.
Se på din mamma och min syster. Du vet att sådana saker händer, eller hur?
Det är två gånger nu.
Jag borde sitta inlåst.
Vad menar du med två gånger?
Jag slog min mamma.
Min mamma.
Jag vet inte varför det alltid finns här inne.
Förutom när jag tränade.
Och med Xabi är det som att ha en jävla motor igång,
och det kväver mig.
Du kanske behöver prata, berätta för någon.
Det jag behöver är att dö.
Leire,
lyssna på mig.
Lyssna på mig. Säg inte så, okej?
De som älskar dig kommer att förstå.
Du kanske inte tror det, men de behöver dig.
De behöver dig som de behöver andas.
Inget du har gjort är så illa att du inte kan se framåt, okej?
Du kan ta dig igenom det här.
Det är inte allt du är, Leire.
Du är en fin människa
och du gör, och du kommer att göra fina saker.
Du kommer bli älskad och du kommer att älska.
Och du kommer vara glad att du inte gav upp.
Kom.
Din mamma.
Raring…
Hon berättade ingenting.
Jag trodde att hon och Xabi gjorde slut som någorlunda vänner.
Hon berättade vad hon gjorde mot dig.
Jag vet inte vad som är fel.
Du kan åtminstone hjälpa henne.
Och lida med henne.
Du vet inte hur lyckligt lottad du är.
-Tack för allt. -Tack själv.
-Hejdå. -Hejdå.
Måste vi åka till polisen?
POLIS
Tack för att du tog dig tid.
Inspektör Alicia Vázquez.
Inspektören.
-Trevligt. -Hej.
Ska vi ta en kopp kaffe?
Jag ska komma till saken.
Jag utreder César Barretxegurens död.
Livet kan vara grymt ibland, eller hur?
Vet du om han hade ekonomiska problem?
Ni gjorde affärer ibland, eller hur?
Vi kände varandra. Vi blev nästan samarbetspartners.
-Jag vet att César kontaktade dig. -Han kallade oss till ett möte.
Jag antar att han ville träffa oss tre samtidigt
så någon av oss skulle välja att investera.
Och hur gick det?
Det var lite sorgligt.
Medlidande gör aldrig någon nytta.
-Berättade han om sina skulder? -Vi fick dra det ur honom.
Men i den här staden vet alla allt.
-Man märkte att han var desperat. -Så César lämnade er tomhänt?
Förr hjälpte hans far honom alltid, men han hade tröttnat på att rädda honom.
Jag antar att du känner hans far väl?
Ja, från entreprenörskonferensen. Han är skeppets kapten.
Peio är väldigt egen. Vi har känt varandra hela livet.
Sedan det som hände hans fru, låter han ingen komma nära.
Han har bekanta, men inte mer.
Var inte du på nyheterna häromdagen?
Angående borgmästaren.
Vi avstod från Zubiris möte.
Affärsmän har väl också rätt att strejka, eller hur?
Du anklagades nog för sexism.
Ja. Alltid samma sak.
Ingen manschauvinism. Jag har tre döttrar, men nu är allt kränkande.
Jag vågar inte ens kindpussa kvinnor längre.
Folk är så lättkränkta.
Jag har alltid sagt att de är den bästa gåvan.
Fru Zubiri?
Kvinnor i allmänhet.
Jag förstår inte vad du menar med det.
Om jag förklarar så klagar de också, så…
Var var vi?
Ja?
JONA ALDAOLA ABAJ…
Tack.
POLIS SÖKER
INGET STRAFFREGISTER
Vad bra, Bego, äntligen.
De måste ta fast honom också.
Det kommer de.
Jag trodde det skulle kännas bättre.
Min kropp skriker efter att få krama henne.
Det gjorde Leire gott i alla fall.
Ska jag bli missionär?
-Jag ville läka på ett annat sätt. -Vilket då?
Genom att se till att jag inte dör ensam.
-Det är väl inte så konstigt? -Nej.
Du vet att jag försökt hitta en kille åt dig.
-Ingen av dem hörde av sig igen. -För att du bara klagade.
Det var vad de sa. Jag trodde inte du gillade dem.
Det gjorde jag inte. Men de ansträngde sig inte direkt heller.
Den där cumbia-killen, då?
-Han är okej, men bara som knullkompis. -Vad mer vill du ha?
Det alla vill ha.
Tala för dig själv. Jag vill bara ha en öl till.
-Har inte skolan ringt? -Jo.
För en stund sen.
Och?
Vad tror du själv? Du är jätterelegerad.
Vet farmor?
Ja, men oroa dig inte. Din mormor anser att det är din mammas fel.
Och lite mitt.
Och lite för att du inte äter kyckling.
Hon hittade en flickvän till pappa.
Hon är trevlig.
Men de matchade inte.
Jag hatar att dejta.
Man försöker sälja en cykel som man vet är trasig…
Och sen inser man att den de säljer också är trasig.
Om det inte går bra, känner man sig som en skitstövel.
Går det bra är det nästan värre, för den andra personen…
Man gillade dem inte på riktigt, men man har gett sig in i det, du vet?
Morgonen efter känns det som om man kidnappats.
"Var är jag? Varför har jag ont överallt?"
Ibland blir man till och med filmad.
Vi har en vinnare.
Hon vill stanna här.
-Är det okej? -Okej.
Jag går nu. Hör av dig om något händer.
Jag kommer igen i morgon bitti.
Jag har ett event i morgon som du kanske skulle vilja följa med på.
Vi två tillsammans?
Mamma kanske har hittat en annan kandidat.
Det är på operan.
Nej. Är det sant?
Det skulle vara värt det bara för att få se folks ansiktsuttryck.
Men inte bara för det.
Du.
Vad?
Ska jag sluta?
Jag vet inte vad det är.
Ingen fara.
Det är okej.
Stanna.
Naturligtvis.
Lyssna,
idag kom hon inte ens till kontoret.
Hon är helt körd.
Det var på tiden, eller hur?
Peio, den här staden står verkligen i skuld till dig.
Jag har en lista i åtanke, vi kan… Inte för att ge plats åt fienden, förstås…
Den kvinnliga fienden, i det här fallet.
Eller den manliga fienden.
Vi måste berätta vad vi vet.
Vad är det vi vet?
Kvällen jag åkte hemifrån,
då hittade jag en telefon i Césars väska.
Det fanns bara ett nummer.
Jag trodde han hade den för att ringa henne, Malen.
Så jag ringde det.
Jag ville
skrika på henne, förolämpa henne.
En man svarade.
-Vem var det? -Jag vet inte.
Vad sa han?
Han trodde det var César som ringde.
Och han frågade mig,
"Har du inte fått nog?"
Peio,
vi måste ge telefonen till polisen.
Då kanske de kan få tag på den jäveln som gjorde det.
Han dödade honom.
Och nu är vi hans medbrottslingar.
Kommer det att ge oss César tillbaka?
Nej.
Kommer det att lätta våra skuldkänslor?
Nej.
Varför skulle vi då göra det?
För att få sörja i frid.
Fru Zubiri?
-Hej. -Hej.
Mina kollegor berättade om din dotter. Hur mår hon?
-Jag visste inte om jag skulle ringa dig. -Ingen fara, hon mår bra.
-Efter omständigheterna. -Jag är ledsen.
-Jag tror inte jag kan göra mycket. -Jag vet.
-Hur går det med mitt fall? -De misstänkta är likadana allihopa.
Glada över att ha hittat varandra, sexistiska,
och alla tre vill gärna bli av med dig.
Frågade du dem om mig personligen?
Nej, det behövdes inte. Jag kan också säga halvsanningar.
Familjen Barretxeguren säger fortfarande ingenting.
Men Césars bank berättade att för två månader sen satte han in
en halv miljon euro i två delbetalningar.
Skulden absorberade allt, men den var fortfarande omfattande.
Därför behövde han mer pengar.
De dåliga nyheterna är att han betalade kontant.
Ospårbart.
Precis. Men hur många känner du som kan betala ett sådant belopp kontant?
Jag tror vi är på rätt spår.
Håll mig uppdaterad.
-Naturligtvis. -Tack, Alicia.
Godmorgon.
-Jag är mitt i en jobbintervju. -Det går fort.
Jag är inspektör Alicia Vázquez. Jag söker Jon Aldaola.
Min bror bor inte här längre.
Din bror är misstänkt för att ha spridit privata bilder av en av hans partners.
Vilken partner?
Ane Uribe. Visste du att hon begått självmord?
Jag tar ledigt idag.
Idag också?
Leire behöver mig.
Hon har sin far, som inte är borgmästare.
Stödet för Gorka växer, Malen.
Sedan filmen läcktes,
kan jag knappt sova.
Hela dagen låtsas jag att inget påverkar mig.
Varken hur folk tittar på mig eller meddelandena eller skämten,
eller vetskapen om hur min familj rämnar.
Men det påverkar mig.
Och på natten kväver det mig.
Leire blev nästan galen när hon trodde att de skulle göra samma sak mot henne.
Hon kände sig försvarslös.
Vet du varför?
För att jag inte försvarade mig själv.
Jag gjorde inte som du sa, jag vet.
Jag trodde det var bäst att ignorera dem,
men det gjorde bara saken värre.
Malen,
hur kan det blir bättre för att du förlorar ditt jobb?
Du kan inte anmäla det.
Jag vet vem din älskare var.
Må han vila i frid.
Du visste,
-ändå tog du med mig på begravningen? -Det var där jag insåg det.
Jag såg det på dig.
Varför sa du inget?
Jag ville bara att du skulle glömma det.
Lustigt hur du kan bete dig så oskyldigt.
Jag måste gå.
Jag måste se till att du har valmöjligheter.
Jag har inte lyckats stoppa deras utredning.
Tillkännagivandet av kandidaterna sker om några dagar.
De hinner inte göra några framsteg innan.
Och förhoppningsvis lägger de ner den.
Det här är din sista lediga dag.
TILL SALU
Jon Aldaola? Stanna!
Rör dig inte!
Jag har inte gjort något.
Vänd dig om.
-Vad handlar det om? -Vänd dig om.
Mot lastbilen.
Enligt rapporten vaccinerades ett stort antal medlemmar av Bilbaos stadsregering
veckor innan de baskiska och centrala myndigheterna givit sitt godkännande.
Hörde du? Där har du det. Gorka, den lille Machiavelli.
Han är bara hungrig och passar på medan Malen är hemma med familjen.
Rapporten implicerar borgmästaren, Txema Lezcano. Ytterligare åtta…
Där dödade han sin far.
Malen var inte heller vaccinerad och hotade att läcka det.
Men han gjorde det. Vilken jävel!
Det fanns bara ett alternativ för Malen när filmen läcktes.
Att vara perfekt. Och vet du vad?
Ska du göra fler pratshower?
Du skötte det bra.
Jag var rädd för viruset.
Om jag blivit sjuk, vad hade då hänt med Bilbao?
Naturligtvis.
Enda anledningen till att Gorka tackade nej var för att han inte vågade.
Han tror på allt han läser på internet.
-Men jag vet att han var ute efter Malen. -Inte bara henne.
Han ville förstöra din prestige.
Jag kan fortfarande tänka klart.
Jag vet att du kom för att rädda henne.
Jag har försökt låta bli.
På sätt och vis förtjänar hon det.
Men jag klarar det inte.
Känslor, Miren?
Jag tror på henne.
Så klart att du gör.
Du har förmedlat dina ambitioner till henne, som en dotter.
Kanske.
Och hon är lik dig.
Ännu mer nu efter det som hänt.
Det var en helt annan sak.
Du vet säkert något som kan sätta dit den där jävla Gorka.
Vad har hänt?
Lezcano gav oss ammunition mot Gorka.
Den goda fens återkomst.
Vad är det?
Han är stamkund hos en eskortfirma.
Berättade Lezcano det?
En annan kund sa det till honom. En av byggherrarna.
Okej.
Gorka går dit varje torsdag klockan 22, till klockan 03.
Han skulle lätt kunna bli fotograferad,
där inne också, om journalisten låtsas vara en kund.
Vi skulle naturligtvis lämna ett anonymt tips.
Det är en så bra story att de inte kommer bry sig.
-Men han är gift och har barn. -Förtjänar han dem?
-Vi kan inte göra så mot honom. -Jämför inte, Malen. Det är klart vi kan.
Prostitution är en helt annan sak.
Och du är prostitutionsmotståndare. Vill du ha en torsk här?
Nej.
Men vi gör det ändå inte.
Just nu är det vårt enda alternativ om du ska ta dig förbi honom.
Företagsledarna står på hans sida, han har tagit ditt vaccinationstrumfkort.
De kommer välja honom.
Malen.
Eftersom du gömde dig så antar jag att du vet att Ane är död, eller hur?
Jag gömde mig inte.
Okej, visst.
Hur känns det att hon är död?
Det är sorgligt.
Det är sorgligt?
Du är inte så mycket för, "Må hon vila i frid", och sådant?
Folk får göra som de vill.
Fick hon göra som hon ville när hon avisade dig?
-Vad menar du? -Du hatar när de inte behöver dig.
Varför beter de sig alltid som bitchar mot dig?
Nej, Jon.
Tyvärr måste jag meddela att de inte beter sig som bitchar.
De flyr från dig för att skydda sig. För att du är som ett gift.
-Jag vill prata med någon annan. -Om du inte var giftig, om du en dag insåg
och erkände hur du beter dig och gjorde något åt det,
då kanske det finns en möjlighet att någon skulle stanna hos dig.
Vad är det här, någon form av terapi?
Om det vore så väl.
Jag skulle kunna visa dig bevisen och få dig inlåst.
Jag gör det här för att om ett år är du fri igen.
Du har 12 månader på dig att fundera ut hur du vill leva resten av ditt liv.
Varför pratar du om fängelse?
Du har inte visat bevisen för att du inte har några.
Och?
Jag har också vittnesmål från en psykolog.
Ane berättade för henne att det var du som läckte filmen.
Jag vet att Ane ringde dig dagen efter fotot börjat cirkulera på fabriken.
Ane hade inte mitt nummer.
Nej, inte ditt nuvarande. Det andra, som du avaktiverade.
Jag har din mobil.
Och mina kollegor har genomsökt din brors hus och verkstaden.
De hittade din dator.
Gör nu det rätta och berätta vem på fabriken du skickade det till.
Jag har inte skickat något till någon på fabriken.
Jag vill påminna dig om en sak, ifall du har glömt,
det är inte du som är offret här.
Och det är allt.
Bättre än inget, eller hur?
Jag skulle vilja konfrontera honom.
Jag vet.
Jag vill slå sönder hans ansikte.
Vad skulle det hjälpa?
Det är som det är. Det kommer lämna ett fult ärr.
Så du ger aldrig upp?
Förlåt.
Har du planer för kvällen?
Jag tänkte läsa.
Det har jag inte gjort sen jag förlorade Ane.
-Det låter roligt. -Ja.
Det ska bli kul.
Kom igen!
Jag sa nej.
-Jag lovade dem att du skulle göra det. -Varför lovar du att jag ska göra saker?
-Bego. -Kom igen, tråkmåns!
Jag är inte tråkig, jag tar det bara lugnt.
-Har du aldrig hoppat studsmatta? -Nej, och har ingen lust med det heller.
-Tråkmåns! -Tråkmåns!
Det är bara en lek! Dessutom är det kul.
-Det kanske muntrar upp dig, prova. -Nej.
-Ane brukade hoppa. -Ja.
Ge er nu.
Kom igen, upp med dig. Prova.
-Ja! -Ja!
Snyggt jobbat.
På riktigt, det ser ut som att du gjort det där hela livet.
Jag hette Ane Uribe.
En meter och sjuttiosju centimeter, bruna ögon,
fyra tandfyllningar.
När jag var liten hade jag mässling.
Jag bröt armen när jag åkte rullskridskor.
Jag var duktig i skolan, men blev ofta distraherad.
Jag ville bli biolog, för att lära mig hur allt fungerade.
För att förstå.
Men jag hoppade av gymnasiet halvvägs.
Skaffade mig ett enkelt jobb.
Och fick aldrig förstå.
Även om jag aldrig reste långt bort, skulle jag velat göra det.
Jag brukade titta på dokumentärer och tänka,
vad gör jag här?
Jag hittade på ursäkter. Pengar, tid…
Så fungerar rädsla.
Jag var så dålig på att berätta skämt.
Det var en del av min charm.
Jag var kittlig.
Väldigt kittlig.
Jag grät när jag såg filmer på barn som hörde för första gången.
Jag tror jag hade blivit en bra mamma.
Jag vet inte.
Ibland föreställde jag mig ansiktet.
-Hej, Leire. -Hej.
Mitt namn är Olaia.
Slå dig ner.
SKRÄDDARE - OSKAR LÓPEZ ILEAÑA BOKA TID
Hej, jag skulle vilja prata med Koldo.
Tack.
-Hej. -Godmorgon.
Kan jag hjälpa dig med något?
Jag heter Alicia och kommer från polisen.
Mina kollegor sa att jag kunde hitta dig här.
Jag hörde att ni tagit fast de som misshandlade mig.
-Tack. -Inga problem.
Det känns konstigt att se dig klädd så här.
Jag klär ut mig som alla andra.
Det gör livet lite lättare.
Synd att det ska vara så.
Du kan kolla på TikTok. Där kan jag vara mig själv.
Du borde alltid visa vem du är.
Jag vet att du försöker vara snäll, men jag tror inte att du förstår.
Jag är lesbisk.
Något liknande hände mig för länge sen.
Det var värre förr än det är nu, men det finns fortfarande så mycket hat.
Tro dem inte. Svälj inte deras hat.
Det är viktigt att stå upp för sig själv och inte gömma sig.
Du har rätt att göra som du vill.
Lev inte ett halvt liv.
Lyssna på mig.
Jag vet vad jag pratar om.
Jag vill anmäla det.
Undertexter: Lina Olsson