NETFLIXOVA SERIJA
SEDMO POGLAVLJE SUTRA
Dušo.
-Ne odgovaraš mi na poruke? -Gdje si objavio videe?
-Gdje su? -Ne znam.
„Xabi…”
„Oh! Xabi…”
Alicia.
Bizen Goikoetxea došao je u postaju.
Dao mi je imena.
Sjajno.
Pobijedili ste cijelu tvornicu.
Vaša bi sestra bila ponosna.
Mnogo hvala, Alicia.
Moći ću svima pogledati mobitele. Neki su ih sigurno obrisali,
no mnogi nisu.
-Je li rekao tko je poslao slike? -Ne, ali otkrit ću.
Opet prolazim ispis poziva na Aneinom mobitelu.
Otkrit ću Jonovo prezime. Obećavam.
-Sigurna sam. -Čujemo se ubrzo.
-Izvještavat ću vas. -Čujemo se, Alicia.
Hvala vam.
Institucije
moraju biti predane u preuzimanju brige,
te omogućiti stvarne i učinkovite mjere za balansiranje posla i obitelji.
Poricanjem nećemo steći neovisnost.
Samo perpetuiramo taj teret.
Hvala na dolasku i što mi ne zamjeraš.
Zamjeram? Ponudila sam ti podršku i predomislila si se.
-Svaki se dan sjetim našeg razgovora. -Vjerujem ti.
Oprez. Gorka.
Dobro jutro.
Čujete li me svi?
-Počnite snimati, želim reći nešto. -Ne bi se usudio.
Kao što znate,
godinama sam naporno radio za ovaj grad
i napokon je taj rad nagrađen.
Čast mi je obavijestiti vas
da je stranka kojoj pripadam odlučila razmotriti me kao kandidata
na lokalnim izborima idućeg mjeseca.
Hvala vam.
„Stranka je odlučila”?
Naučio je to od mene. Što sad?
Vjerojatno su novinari. Nemoj ništa reći.
Škola moje kćeri zove.
Da?
Kako to mislite?
-Zašto nije promijenila školu? -Htio sam da nauči što je frustracija.
Živa je, Alfredo.
Frustrira se svaki dan.
-Dosta arhaičnih lekcija! -Ovdje smo jer nismo to radili.
Ovo se već dogodilo i nismo ništa poduzeli.
Želiš reći da je i ovo izolirani slučaj? Loš dan? Jebeni klinac je u bolnici!
Ne znamo što se dogodilo.
Pretpostavljaš da je naša kćer bolesna.
Malen, udarila te.
Udarala te na podu. Vlastitu majku.
Ali ti si provodila cijele jebene dane u vijećnici
i pasalo ti je misliti da je sve u redu.
Uništila sam svoj dom zbog ambicije?
Stvarno, Alfredo?
Ne znam.
Mogao si joj dati tisuću lekcija dok me nije bilo.
Ali što ti radio? Brinuo se oko svog povrijeđenog ega.
Malen.
Ne znam što da radim.
Pjevaj.
I brini se o ljudima. Pola čovječanstva to radi.
Nije tako teško.
Ali bez brige, karijera mi već odlazi kvragu.
Čak ću ti se opet svidjeti.
Halo?
Da, na putu smo.
Leire.
Tvoji roditelji dolaze.
Hej! Samo su zabrinuti za tebe, u redu?
-Dobri su ljudi. -Ali ja nisam!
-Što se dogodilo? -Moja jebena glava. Sve je samo ovdje.
Što je „sve”?
Videi.
Kako to misliš? Videi tebe?
Što se dogodilo?
Pretukla sam svog bivšeg.
Jer sam paranoična. Nisam normalna!
-Jebeno sam luda. -Nisi luda, Leire.
A tvoja mama, moja sestra? Znaš da se te stvari događaju, zar ne?
To je već drugi put.
Treba me zatvoriti.
Kako to misliš, drugi put?
Udarila sam mamu.
Moju mamu.
Ne znam zašto je to nešto što je uvijek ovdje.
Nestalo bi dok sam trenirala, a s Xabijem… Kao da u meni radi jebeni motor i guši me.
Možda moraš razgovarati i izbaciti to iz sebe.
Ono što moram je umrijeti.
Leire…
Slušaj me.
Slušaj me. Nemoj to govoriti, u redu?
Ljudi koji te vole će razumjeti.
Možda ne vjeruješ u to, ali trebaju te.
Trebaju te kao što im treba kisik.
Ništa što si učinila nije tako strašno da se ne možeš okrenuti budućnosti.
Nisi osuđena na propast.
Ti nisi samo to, Leire.
Ti si prekrasna
i radiš i radit ćeš prekrasne stvari.
I bit ćeš voljena i ti ćeš voljeti.
I bit će ti drago da si još ovdje.
Dođi.
Tvoja mama.
Dušo…
Nije mi ništa rekla.
Mislila sam da je prekid s Xabijem bio prijateljski.
Rekla je što se dogodilo s tobom.
Ne znam što je.
Barem joj možeš pomoći.
I patiti uz nju.
Ne znaš koliko sreće imaš.
-Hvala na svemu. -Hvala.
-Bok. -Bok.
Idemo na policiju?
POLICIJA
Hvala što ste me primili. Inspektorica Alicia Vázquez.
Inspektorice.
Drago mi je.
Dođite na kavu.
Prijeći ću na stvar.
Istražujem smrt Césara Barretxegurena.
Život baš zna biti kuja, zar ne?
Znate li je li imao financijskih problema?
Surađivali ste, zar ne?
Poznavali smo se. Skoro smo postali partneri.
-Znam da vas je César kontaktirao. -Pozvao nas je u svoju tvrtku.
Očito je pozvao nas trojicu da nas namami da uložimo.
I kako je bilo?
Pomalo tužno.
Suosjećanje ne pomaže. Nikad.
-Rekao je za dug? -Izvukli smo to iz njega.
Iako se u ovom gradu sve zna.
-Vidjelo se da je očajan. -Dakle, otišao je praznih ruku.
Otac mu je uvijek pomagao, ali dojadilo mu je stalno ga spašavati.
Očito dobro znate njegovog oca.
Član je Udruženja poduzetnika.
Zapovjednik broda.
Peio nije laka osoba. Poznajemo se cijeli život.
Zatvorio se nakon onog s njegovom ženom. Ima poznanike, u najmanju ruku.
Niste li bili na vijestima nekidan?
Zbog gradonačelnice.
Nismo se pojavili.
I poslovni ljudi imaju pravo na štrajk, zar ne?
-Vjerojatno su vas optužili za seksizam. -Da.
Uvijek ista priča.
Nula mačizma. Imam tri kćeri, ali sad je sve uvredljivo.
Više ni ne ljubim žene u obraz.
Ljudi su preosjetljivi.
Uvijek sam govorio da su najveći dar.
Gđa Zubiri?
Žene općenito.
Nisam sigurna da razumijem.
Žale se i ako objasnimo, tako da…
Kao što smo rekli.
Da?
Hvala.
PRETRAŽIVANJE
NEMA DOSJEA
To je sjajno, Bego. Napokon.
Još ga moraju uhvatiti.
Hoće.
Mislila sam da ću biti sretnija.
Tijelo me boli od želje da je zagrlim.
Pa, Leire je imala koristi od toga.
Želiš da postanem misionar?
-Htjela sam se drukčije iscijeliti. -Kako?
Tako da se pobrinem da ne umrem sama.
-To nije čudno, zar ne? -Ne.
Znaš da sam ti pokušala naći frajera.
-Nitko me od njih nije nazvao. -Cijelu si se večer žalila.
To su rekli. Mislila sam da ti se ne sviđaju.
Nisu mi se svidjeli. Ali nisam se baš ni trudila.
A cumbia frajer?
-U redu je, ali kao frend za ševu. -Što više želiš?
Isto što i svi.
Govori u svoje ime. Ja samo želim još jedno pivo.
-Škola nije zvala? -Zvala je.
Maloprije.
I?
Što misliš? Poprilično si izbačena.
Zna li baka?
Da, ali bez brige. Odlučila je da je tvoja mama kriva.
I pomalo ja.
I to što ne jedeš piletinu.
Našla je curu za tatu.
Draga je.
Ali nisu kliknuli.
Dejtanje je koma.
Pokušavaš prodati motor kad znaš da je pokvaren…
I shvatiš da i tebi prodaju isto.
Ako loše prođe, osjećaš se kao govno.
Ali gotovo je gore ako prođe dobro jer druga osoba…
Nije ti se svidjela, ali…
Cilj je zabava, zar ne?
A ujutro se osjećaš kao da si otet.
„Gdje sam? Zašto me sve boli?”
A katkad te i snime.
Imamo pobjednika.
Želi ostati ovdje.
Je li to u redu?
Dobro.
Idem. Ako se što dogodi, javi.
Dođem sutra ujutro.
Sutra imam službeno događanje koje bi te moglo zanimati.
Ti i ja zajedno?
Mama možda ima drugu kandidatkinju.
Riječ je o operi.
Ne. Stvarno?
Isplatilo bi se samo vidjeti izraze lica ljudi.
Ali ne samo zato.
Hej.
Što?
Da stanem?
Ne znam što mi je.
Bez brige.
U redu je.
Ostani.
Naravno.
Slušaj,
danas nije ni došla u ured.
Ona je kaput.
Bilo je i vrijeme.
Peio, ovaj će ti grad biti veliki dužnik.
Slušaj, imam popis na umu i možemo… Ne da držimo neprijatelja blizu…
U ovom slučaju, neprijateljicu.
Ili neprijatelja.
Moramo reći što znamo.
A što znamo?
Kad sam otišla od kuće,
našla sam mobitel u Césarovoj torbi.
Imao je samo jedan broj.
Mislila sam da služi za razgovore s njom. S Malen.
I nazvala sam ga.
Da
vičem na nju ili je izvrijeđam.
Muškarac se javio.
-Tko je to bio? -Ne znam.
Što je rekao?
Mislio je da César zove.
I pitao me:
„Nije li ti dosta?”
Peio,
moramo odnijeti mobitel na policiju.
Jer će možda uhvatiti kurvinog sina koji je to učinio. Ubio ga je.
I njegovi smo pomagači.
I hoće li ga to vratiti?
Neće.
Hoće li nam to izbrisati krivnju?
Neće.
Zašto onda?
Da tugujemo u miru.
Gđo Zubiri?
-Dobar dan. -Dobar dan.
Rekli su mi u postaji za vašu kćer. Kako je?
-Nisam znala da li da vas zovem. -Bez brige. Dobro je.
-S obzirom na sve. -Žao mi je.
-Mislim da vam ne mogu baš pomoći. -Znam.
-Kako napreduje moj slučaj? -Sumnjivci su klonovi.
Oduševljeni što su se upoznali, seksisti,
i sva trojica bi vas se rado riješila.
Jeste li ih otvoreno pitali za mene?
Ne, nije bilo potrebe. I ja znam prepoznati poluistine.
A Barretxegurenovi još zbijaju redove.
Ali Césarova mi je banka rekla da je prije dva mjeseca
položio pola milijuna eura u dva obroka. Dug je sve progutao,
ali još je ostala velika rupa.
Zato je trebao još novca.
Loše su vijesti da je polog bio u gotovini.
Dakle, bez tragova.
Točno. Koliko ljudi koje znate mogu platiti taj iznos?
Mislim da smo na dobrom putu.
Javljajte mi sve što saznate.
Naravno.
Hvala, Alicia.
Dobro jutro.
-Usred razgovora za posao sam. -Bit ću kratka.
Ja sam inspektorica Alicia Vázquez. Tražim Jona Aldaolu.
Moj brat više ne živi ovdje.
Sumnja se da je vaš brat dijelio privatne slike jedne od svojih partnerica.
Koje partnerice?
Ane Uribe. Znate li da se ubila?
Uzet ću slobodan dan.
Opet?
Leire me treba.
Ima oca koji nije gradonačelnik.
Gorka se osjeća snažno, Malen.
Otkad je snimka procurila,
jedva spavam.
Danju se pretvaram da me ništa ne pogađa.
Ni pogledi, ni poruke, ni šale,
ni činjenica da se moja obitelj raspala.
Ali to me pogađa.
A noću ne mogu disati.
Kći mi je gotovo poludjela misleći da će se isto njoj dogoditi.
Osjećala se bespomoćno.
Znaš li zašto?
Jer se ja nisam branila.
Nisam te poslušala, pristala sam.
Mislila sam da ignoriranje znači slobodu,
ali tako su samo oni slobodniji.
Malen,
kako ti gubitak posla može dati slobodu?
Ne možeš to prijaviti.
Znam tko ti je bio ljubavnik.
Počivao u miru.
Znala si.
-I odvela si me na sprovod? -Ondje sam shvatila.
Postala si prozirna.
Zašto mi nisi prije rekla?
Samo sam htjela da to zaboraviš.
Čudno kako možeš biti tako nevina.
Idem.
Moram raditi da imaš opcije.
Pokrenuli su istragu po službenoj dužnosti.
Objava kandidature za nekoliko je dana.
Neće biti napretka tako brzo.
I nadajmo se da će zaboraviti na to.
Nema više slobodnih dana.
NA PRODAJU
Jon Aldaola? Stani!
Stoj!
Nisam ništa učinio.
Okreni se.
-Što se događa? -Okreni se.
Uz kamion.
Prema tim informacijama, mnogi članovi gradske vlasti Bilbaa
cijepljeni su tjednima prije nego što je vlada to odobrila.
Vidiš? Eto ga na. Gorka, mali Machiavelli.
Gladan je, to je sve.
A Malen čuva svoje gnijezdo.
Informacije impliciraju gradonačelnika Txema Lezcana. Još osmero…
Ubio si je oca.
Ni Malen se nije cijepila i prijetila je objaviti to. Ali on jest. Gad!
Malen je imala samo jednu opciju nakon snimke.
Biti savršena. I pogodi što.
Gostovat ćeš opet u emisijama?
Bio si dobar u tome.
Bojao sam se jebenog virusa. Da sam se razbolio, što bi bilo s Bilbaom?
Naravno.
Gorka se nije htio cijepiti samo zato što se bojao.
Vjeruje svemu na mobitelu.
-Ali znaš da je napao Malen. -Ne samo nju.
Htio je uništiti tvoj ugled.
Glava mi je dobro.
Znam da si došla spasiti svoju curu.
Pustila sam je da doživi neuspjeh.
Na neki način to i zaslužuje.
Ali ne mogu to učiniti.
Osjećaji, Miren?
Vjerujem u nju.
Naravno da vjeruješ.
Prenijela si joj svoje ambicije, poput kćeri.
Možda.
I poput tebe je.
Još više nakon onoga.
To je bilo drukčije.
Sigurno imaš nešto čime možemo potopiti Gorku.
Što je?
-Lezcano je dao nešto da uništimo Gorku. -„Povratak Dobre vile.”
Što?
Čest je klijent eskort službe.
Lezcano ti je to rekao?
Drugi klijent mu je rekao. Građevinar.
Da vidimo.
Gorka se prijavi svakog četvrtka od 22 do 3 h.
Bilo bi ga lako fotografirati ako se novinar predstavi kao klijent.
To bismo anonimno dojavili novinarima.
Tako je sočno da ih ne bi bilo briga.
-Ali u braku je i ima djecu. -Zaslužuje ih?
-Ne možemo mu to učiniti. -Ne uspoređuj. Naravno da možemo.
Prostitucija nije samo osobna stvar.
Ti si abolicionistica.
-Želiš kurviša za gradonačelnika? -Ne.
-No nećemo to iskoristiti. -To je jedina opcija da ga prestignemo.
Poduzetnici su uz njega,
a oduzeo ti je adut cijepljenja.
Izabrat će njega.
Malen.
Ako si se skrivao, to je zato što znaš da je Ane mrtva, zar ne?
Nisam se skrivao.
Da, baš.
-Kako se osjećaš zbog njezine smrti? -Tužno.
Tužno.
Ne briješ na „Neka ti je zemlja laka” i to.
-Ne miješam se u odluke drugih. -Mogao si to primijeniti kad te odbila.
-Kako to mislite? -Jebe te kad te ne trebaju.
Zašto su uvijek kuje prema tebi?
Ne, Jone.
Žao mi je što ti moram reći da nisu kuje prema tebi.
Bježe od tebe da se zaštite. Jer si ti otrov.
Želim nekog drugog.
Da nisi otrov, da jednog dana pogledaš u sebe,
prepoznaš svoja sranja i dovedeš se u red,
moguće je, samo moguće, da jedna ostane s tobom.
Što je ovo, jebena terapija?
Da bar.
Mogu ti pokazati dokaze i poslati te u ćeliju.
Tratim energiju na tebe jer ćeš za godinu dana biti na slobodi.
Imaš 12 mjeseci da razmisliš što želiš od ostatka svog života.
Kako to mislite, zatvor?
Niste mi pokazali dokaze jer ih nemate.
Pa što?
Imam i iskaz psihologinje
kojoj je Ane rekla da si ti kriv za curenje snimke.
I znam da te Ane zvala dan nakon što se njezina slika pojavila u tvornici.
Ane nije imala moj broj.
Ne sadašnji. Onaj drugi, koji si deaktivirao.
Imam tvoj mobitel.
I moji kolege su pretražili stan tvog brata i radionicu.
Našli su tvoje računalo.
Možeš početi činiti ispravnu stvar i reći kome si to poslao u tvornicu.
Nisam ništa poslao u tvornicu.
Želim da imaš nešto na umu, u slučaju da si zaboravio. Ti nisi žrtva.
I to je to.
Bolje nego ništa, zar ne?
Volio bih ga vidjeti oči u oči.
Znam.
A ja bih ga htjela razbiti.
Ali zašto?
To je tako, Kepa. To će biti ružna rana.
Ne odustaješ.
Oprosti.
Imaš planove za poslije?
Mislila sam čitati.
Nisam otkad nema Ane.
-Zabavan plan, ha? -Da.
Zabavan plan.
Hajde!
-Rekla sam ne. -Moram te ohrabrivati.
-Obećao sam im da hoćeš. -Zašto obećavaš u moje ime?
-Bego. -Dosadna si!
Nisam dosadna. Opuštena sam.
-Zaista nikad nisi bila na ovome? -Ne, ne privlači me.
-Dosadna! -Dosadna!
To je samo igra! I zabavno je.
-Kad se već ne možemo oraspoložiti… -Ne.
-Ane je skakala. -Da.
Dajte.
Popni se i probaj.
-To! -To!
Jako dobro.
Ozbiljno, kao da to radiš cijeli život.
Zvala sam se Ane Uribe.
177 cm, smeđe oči,
četiri plombe.
Kao mala sam imala ospice.
Slomila sam ruku na klizanju.
Bila sam dobra učenica, ali sa slabom koncentracijom.
Htjela sam biti biolog,
naučiti kako sve funkcionira.
Razumjeti.
Ali odustala sam od srednje škole na pola puta. Dobila sam lagan posao.
I nikad nisam shvatila.
Iako nikad nisam otišla nekamo daleko, rado bih da jesam.
Gledala bih dokumentarce i pitala se
što radim ovdje.
Onda sam imala izgovore. Novac, vrijeme…
Strah je takav.
Grozno sam pričala viceve.
To je bio moj šarm.
Bila sam škakljiva. Jako.
Plakala sam na videe djece koja prvi put čuju.
Mislim da bih bila dobra majka.
Ne znam.
Katkad sam mu zamišljala lice.
-Zdravo, Leire. -Zdravo.
Ja sam Olaia.
Sjedni.
KROJAČ - OSKAR LÓPEZ ILEAÑA RADNO VRIJEME PREMA DOGOVORU
Dobar dan, tražim Kolda.
Hvala.
-Zdravo. -Dobro jutro.
Mogu li vam pomoći?
Zovem se Alicia. Policajka sam.
Rekli su mi u postaji gdje te mogu naći.
Znam da ste uhvatili ljude koji su me pretukli. Hvala.
Nema na čemu.
Čudno je vidjeti te ovako odjevenog.
To je kostim kao i svaki drugi.
I olakšava mi život.
Kakva šteta, zar ne?
Na mom TikToku mogu biti svoj.
Trebaš se pokazivati kakav jesi.
Znam da se trudite biti ljubazni, ali ne razumijete.
Lezbijka sam.
Nešto slično mi se davno dogodilo.
Prije je bilo gore nego sada, ali…
I dalje ima mnogo mržnje.
Ne vjeruj im. Ne trpi tu mržnju.
Važno je zauzeti se za sebe i ne pognuti glavu.
Imaš pravo na sve.
Nemoj živjeti poluživot.
Slušaj me.
Znam o čemu govorim.
Prijavit ću to.
Prijevod titlova: Nina Pisk