СЕРІАЛ NETFLIX
ЧАСТИНА 6 САМА
Подзвонили з клініки.
Можемо поговорити?
Час від часу я чув плітки про його ескапади у Франції.
Я казав йому, що без вірності немає самоповаги.
Але він ніколи не слухав.
Він майже до кінця приховував, хто він.
Тим гірше.
Тобі байдуже, у що влізати.
Це ваш син злив відео, і йому за це заплатили.
Я була обачною наскільки можливо.
Бо тобі так зручно.
Навіщо ти прийшов?
Я не можу бачити тебе в новинах.
Чути тебе по радіо. І так чотири роки?
Вести з тобою справи?
Потискати руку для фото?
Ні.
А як щодо тих, хто побили Сесара?
Це моя справа.
Тобі простіше звинуватити мене. Розумію.
Така традиція.
Ти завжди мене тільки дратувала.
Тебе пропхали туди.
За квотою.
Тобі не соромно?
Цей світ наче спеціально створений для тебе.
І ти не хочеш його змінювати. Доводиться мені.
Хіба не бачиш: ти мене потребуєш, але не отримаєш?
Якщо позбудешся мене,
це навіть не допоможе тобі втамувати біль.
Хтось там
гуляє на волі після того, як розбив голову твоєму сину.
-А ти прийшов сюди? -Ти це спричинила.
Решта лише наслідки.
Побачимося на моїй інавгурації.
Треба їм відповісти.
Якщо ми хочемо пересадити ембріон,
сьогодні останній день.
Я все ще хочу.
Ми довго відкладали цю розмову.
У мене…
У мене менше можливостей, ніж я гадала, Алісіє.
А якщо це зараз або ніколи?
Не знаю, Маріє.
Не знаю, чи я готова.
Я піду на це.
Може, я краще поїду до батьків.
Відпочину там після.
Буде добре перепочити кілька днів.
Я звернуся в поліцію.
Бісене, ти не розумієш, що кажеш.
Це не допоможе ні тобі, ні іншим працівникам.
Ви турбуєтеся про нас, чи про те, щоб самим не вляпатися?
До біса. Мені обридло бути єдиним, кому дістається.
-Ми розуміємо. -Дідька лисого ви розумієте!
Її сестра божевільна. Хоче мене обкрутити.
Коли все ускладниться — а так і буде, —
ти відбудешся дешевше за інших.
Немає нічого гіршого, ніж бути без роботи, Бісене. Нічого.
«Моя блудна колишня відсмоктує, поки не кінчу».
200 000 переглядів.
«Я трахаю колишню, а вона кричить, як шльондра».
Півмільйона.
Це називається порнопомста — на неї є попит.
Деякі відео фальшиві, але багато справжніх.
Це зрадництво.
Через те, що він не отримує що хоче, коли хоче і як хоче.
Де, в біса, Хабі виклав наше?
Де?
Що ти досі тут робиш?
-Ходімо! -Тату, йде дощ.
То й що? Вставай.
Я не спала.
Я теж.
Ну ж бо, Лейре. Ходімо!
Привіт.
-Лише дві затяжки. -Не засуджую, сам повернувся на Grindr.
Слухай, до тебе прийшла інспекторка. З якого приводу?
Не затримуйся. Зустріч із бізнесменами за пів години.
Ніхто не відмовився?
Єдине, що не люблю в жінках — ви забагато сумніваєтеся.
Овва. А я думала, ви про мене забули.
Можна зайти?
Заходьте.
Прийшла сказати, що я відкрила офіційне розслідування за вашою справою.
Зараз? Перед самим висуванням кандидатури?
Це моя робота. Я не хочу зробити вам гірше.
Тоді припиніть. Ви чудово знаєте, якої шкоди це мені завдасть.
Пані Субірі, я прийшла не виправдовуватися перед вами.
Я просто повідомляю.
Триматиму вас у курсі.
Гарного дня.
Я отримую відмови від бізнесменів одну за одною.
Гольф, гомеопатія — образливі відмовки.
-Цього вони й хочуть. -Але чому?
Прийшла поліція, й ти думаєш, що тебе підставляють.
А я мов у тумані. Не знаю, навіщо я тут. Хоч як радник, хоч як друг. Якщо я друг.
Це квартира подруги твоєї бабусі.
Хай там як, у ній три спальні,
є гараж…
Вона гарна.
Що таке?
Гей, що сталося?
Все гаразд?
Точно?
То чому ти не спала минулої ночі?
Я скажу бабусі «так».
-Перейду в іншу школу. -Ні, Лейре. Ні.
Наступного року. Лишилося кілька місяців.
Ти досі співаєш у хорі?
Я очікую від тебе куди більше, ніж від себе.
Поглянь на свою маму.
Вона така ж, як завжди.
Вона не відступає.
А що в тебе в школі?
Га? Вони роблять твоє життя нестерпним, чи що?
Хто? Той тарган, Хабі?
Чи хто? Га?
Твої подружки?
Яка різниця.
Слухай…
Я буду сильною.
Ось моє місце.
Вб'ю страх.
Сором.
Провину.
Я забуду про жорстокість.
Віддалюся від тих, хто мене не розуміють.
Кого я не розумію.
Для мене є місце в світі.
Цього досить.
Це вже багато.
Ане.
Привіт.
Дякую.
Ти ж знаєш, під ними не можна до машин.
Тому я й не пішла до лікаря.
Якщо хочеш, можемо якось зустрітися, погуляти, побалакати.
Слухай, я знаю, що…
я могла б зробити більше.
-Не хвилюйся, все гаразд. -Не гаразд.
Мені страшно.
В Асьєра роботу в барі скоротили до 20 годин, і якщо тут стане гірше…
Зможеш принести мені ще?
Ага. Звісно.
Чудово.
Ну, тоді…
Бувай.
Я думав, вони ніколи не заснуть.
Гей, тобі ще потрібен сировар?
Серйозно?
-Так. -Справді?
Чи ти так кажеш, щоб я перестав наполягати і замовк?
Ні.
Я серйозно.
Звісно.
Я хочу з тобою всього. Знаєш, що це значить?
Так.
Саме цього я хочу.
-Я завжди цього хотіла. -Гей.
Заспокойся.
Спокійно.
Я теж боюся, еге.
-Ти? -Ага. Звісно.
Чому?
Бо мені є що втрачати.
Я щасливчик.
Ніколи не думала про це так.
Ось чому ти боїшся?
Дуже.
Тоді нас двоє.
Мален любила шовкопрядів.
Моє взуття завжди було розкидане, бо вона крала коробки.
Хуане Марі, ця істота — біблійна лиходійка, не порівнюй.
То зв'язок не викликає прихильності?
Лише до тебе.
Бо в тобі проявляється батько.
-Добре, ось що ми маємо. -Так.
Мені щойно телефонувала компанія. Вони хочуть фінансової угоди…
Мені це не цікаво.
-Можна я договорю? -Скільки?
120 000 євро.
Якщо пропонують стільки, можемо отримати майже вдвічі більше.
Вони хочуть купити Бісена.
Поговоримо про твоє нове альтер его міської месниці потім.
-Ну, принаймні я їх струснула, так? -Так, але це було необачно.
Ти вже нічого не боїшся?
Я хочу публічності.
Якої публічності?
Не знаю, піти в газету, на радіо…
Щоб компанія злякалася й щось зробила.
Ні.
-Що значить «ні»? -Не треба цього.
-Має бути інший спосіб. -Який?
Бісової гадки не маю. Що завгодно, що її не поранить.
Її чи тебе? Ане мертва, нічого гіршого з нею не станеться.
Не говори такого.
-Я б їй пробачив, щоб ти знала. -Що пробачив?
Більшості тих, хто мене питали, я теж не казала.
Ми скаржимося, що Ане мовчала, але робимо те саме.
Соромно має бути тим, хто з неї знущався.
Стривай, не йди, Беґоньє.
Знаєш що?
До біса все. Розберемося з ними, чорт.
-Давай. -Давай.
Скільки ви працювали на Сесара Барречегурена?
Десь шість років.
Мені не було нудно.
Виробнича компанія, ресторан,
імпорт чіа, квест-кімнати…
Сюди.
Ви, певно, знаєте, що він мав фінансові проблеми.
Як не знати? Я сама звільнилася.
Ось тут.
В якому сенсі ви розслідуєте його смерть?
В прямому.
Хіба це не нещасний випадок?
Перепрошую.
Хлопці, забираємо все.
Дякую.
Схоже, ніхто більше не прийде, тож почнімо.
Подзвони їм. Радісним голосом.
Я не принижуся перед тим, хто виправдовується гольфом.
-Я пішла з фірми не для цього. -І прийшла до раю.
Я не марю. Не думаю, що все можна вирішити, якщо вклонитися.
Вони тебе не люблять, бо твої пропозиції радикальні.
Соціальні. І я їм не подобаюся просто тому що.
У їхньому світі жінка досі дивина.
-Ми їх дратуємо, Мірен. -Ґоркою не знехтують.
-Я вже казала: Ґорка не варіант. -Ти не здатна пожертвувати собою, чорт.
Знаєш, що я мусила зробити?
Я теж у щось вірила,
але, щоб триматися тут, треба пристосовуватися,
а пристосовуючись — зраджувати себе.
Я тобі не заздрю. Хотіла б я побачити ту, якою ти колись була.
То поглянь на себе в дзеркало.
Попрощайся з нею.
Або залишишся сама.
Гей, що таке?
Нічого.
-Точно? -Іди геть!
Я попросила її замінити меблі, але вона сказала, що любить ці.
Ну, дизайну інтер'єру замало для щастя.
Добре, попрошу її хоча б розгладити стіни.
Ні, не треба.
-В'їдете? -Так.
Це як музей.
-Місце тут непогане. -Угу.
А, і поруч спортзал.
-О, дуже добре. -Твоя мати казала, що ти багато тренуєшся.
Що?
І що ще мати казала?
Що в тебе гарно виходить баба…
-Гануш. -Що?
-Баба гануш. -Так, баба гануш.
-З бараниною. -Звучить смачно.
Добре.
Отже, твоя мати хоче здати квартиру, а моя — сина.
-Хочеш глянути надвір? -Так.
Проходь.
Я хотіла б, щоб ти і твої люди долучилися до мого списку.
Отже, ти сильна, але не дуже.
-На яких місцях? -Ти на п'ятому.
На третьому та віцемера.
Треба це обговорити.
Можеш вдати, що ти зацікавлена? Інакше я не в грі.
Ну ж бо.
Скажи щось приємне.
Ну, не можна заперечувати твій досвід.
І ти ладнаєш із бізнесменами краще за мене.
Ні, я ладнаю з ними, крапка.
Вони хочуть того ж, що й усі. Того, з ким можна напитися.
А з тобою…
Уяви.
Вдавай краще.
Наш союз зміцнить партію в цей важкий час.
Треба об'єднати зусилля. Подумай, що нас єднає.
Може, ми невірно оцінювали одне одного.
Друг мого друга — журналіст. Хочеш, я йому подзвоню?
Так. З якого видання?
Хоча, здається, він став татуювальником.
-Заробляє більше грошей. -Чудово.
-Беґо, це завжди тут було? -Так, це Ане.
Не знаю, сподіваюся, психолог завтра пояснить.
Алісія.
Беґоньє, надсилаю тобі фото чоловіка,
що є в тій же сцені, де зняли Ане.
Знімав її хтось іще.
Скажи мені, якщо знаєш його. Дякую.
Господи, це Йон.
Що за Йон?
Колишній-покидьок?
Так.
А здавався гарним, так?
Ну, так.
Тепер він попався, Беґо.
Йон хто?
Не знаю.
Це соя чи теріякі? Гм?
Це був Сесар Барречегурен.
Не може бути.
Що?
Що? Клянуся, мені це спало на думку на похороні.
Та я сказав собі: «Уго, це реальність, а не поема».
Чому ти не сказала до того, як він здох? Тепер і не порадієш.
Я не знала, хто він, до останнього.
Це було не на одну ніч?
П'ять.
Шльондра. Я б зробив те саме. Щонайменше десять.
Він був вельми чарівним.
Спадкоємці дуже звабні. Ніколи не дорослішають.
Для них життя — довгий відпочинок.
У його випадку довго…
Ну, так.
У мене десь 2000 питань.
Так.
Це був нещасний випадок.
Але йому було погано.
Його побили.
Поліція вважає, що це ті, хто замовили відео.
У будь-якому разі не думаю, що це була його ідея.
Пейо Барречегурен усе знає, і його влаштовує ненавидіти мене.
-Але… -І так.
Відмови були справжнім саботажем.
Чорт, Мален.
Краще мати ворогом Вельзевула.
Та інспекторка.
Алісія Васкес.
Вона також вирішила офіційно розслідувати мою справу.
Рано чи пізно люди дізнаються. І знаєш, що вони скажуть?
«Нерозбірлива матуся спокушає сім'янина, а той помирає».
Це я Вельзевул.
Назви причину не кинути тебе просто зараз.
Вибач.
Не думала, що все так ускладниться.
Не вірю. Ти не дурна.
Уго, навіть моя сім'я не знає.
Ти мені не довіряла.
Ти мій друг. Але я тепер взагалі не знаю, як довіряти.
А. УРІБЕ
Так, Йон.
Але я теж не знаю прізвища.
Всю ніч шукала фото, подарунки, щось у соцмережах… нічого.
Ане виконала моє завдання.
Вона прибрала його з життя.
-Не розумію, це ж було недовго. -Ні.
Це були роки розривів і повернень.
Роки?
У Ане була дуже сильна емоційна залежність.
Самотність для неї значила невдачу.
Їй був потрібен хтось поруч.
А коли така потреба, ти низько опускаєш планку.
І повертаєшся до того, хто тебе скривдив,
і кажеш «так» оргії, навіть якщо не хочеш.
Тому Ане прийшла до мене — щоб піти від нього назавжди.
Що ж, ніхто не думав, що вона закінчить отак.
У неї й раніше були думки про самогубство.
Коли?
Коли вона була з ним.
І коли ваш батько покинув вас обох.
-Це було давно. -Так.
Так, але вони можуть і ні до чого не приводити.
Не знаю, я думала, що в Ане…
в Ане все є.
Ане була така, яка була.
Але вона не хотіла страждати. Їй не пощастило.
Вона перетнулася з поганою людиною.
І почуття провини взяло гору.
Чому вона почувалася винною?
Бо вона обрала зрадника, відпустила повіддя, бо…
Бо занадто довіряла.
Я нагадала їй, що вона жертва, але в глибині душі вона не повірила.
Вона дуже втомилася.
Бачила, що веде той самий бій проти нього,
проти світу,
і боялася, що біль не покине її.
Чи правильно, що ти розповідаєш усе це мені?
Не знаю.
Я це ціную.
Але, якщо чесно, не розумію, чому вона так вчинила.
Я рада, що не розумієш.
Якщо не знайду того покидька, що мені робити з гнівом?
Є ще фабрика, повна покидьків.
-Що вона казала? -Що просила їх про допомогу.
-А вона говорила з тобою про мене? -Багато.
Вона вважала, що ти себе не любиш, і не розуміла, чому.
Для неї ти була
розумною, сильною, щедрою.
-Що таке? -Я беру вихідний.
Особисті справи. Просто ввімкни дітям відео.
Все гаразд?
Все збіса чудово.
Не хвилюйся.
Моєю сестрою була Ане Урібе.
Десять років її життя пройшли в роботі на цій фабриці.
Тут вона його й залишила.
Кілька тижнів тому
деякі з вас отримали фото та відео з нею.
Ане мала повне право бути оголеною,
трахатися, фотографуватися і зніматися!
Ви не мали права спаскудити їй життя!
-Скажена сучка! -Від неї будуть проблеми.
Хто-небудь, заберіть її звідти!
Ви не мали права
носити її життя в клятих кишенях
і передавати далі!
Як і ображати її чи домагатися!
Ви були жорстокі!
Вам було байдуже на її страждання!
Ви не заявили про це! Ви долучилися до цього, як зграя тварин!
Ане Урібе поскаржилася керівникам фабрики,
які нічого не зробили!
Які кинули її!
Які дали їй страждати, поки вона не витримала!
Ти впевнена?
Так.
-Якого біса ти робиш? -Стули пельку, падлюко!
Залиште це мені.
Дзвони на телебачення, радіо та цифрові ЗМІ.
-Що ти зібралася робити? -О котрій Ґорка?
За пів години, і поки не закінчиш усе, що треба.
Сталкери, свині, кляті вбивці!
Іди до біса!
Я Мален Субірі.
Що ви всі тут робите?
Якщо не долучитеся до протесту Беґоньї, краще повертайтеся до роботи.
Якщо не хочете, щоб увесь Більбао
підозрював вас у двох випадках переслідування:
її сестри і в цьому.
-Мален. -Ічасо.
-Я не просила тебе приходити. -Я сама хотіла.
Твій батько сказав, що це погана ідея. Я скинула дзвінок.
Мій батько так багато знає, що не вміє вчитися.
Мален!
-Фото, будь ласка. -Пані Субірі!
Мален!
Меркиня щойно приїхала.
Я покликала вас сюди поговорити про повагу,
домагання,
приватність
і винних.
Мене звати Беґонья Урібе.
Моя сестра Ане понад 10 років працювала тут,
на цій фабриці.
Вона була щаслива, мала друзів, усе йшло добре.
Але кілька тижнів тому хтось тут, ми не знаємо, хто,
отримав деякі її фото…
інтимні фото.
Сексуальні.
Зроблені роки тому — фото й відео.
А робітники просто порозсилали їх, навіть не подумавши.
І не тільки, а ще й…
насміхалися з неї, ображали, домагалися.
Ане поскаржилася одному з керівників,
але ніхто не зупинив того всього,
вони навіть не розслідували, пальцем не поворухнули.
Ане
дуже страждала.
Настільки, що…
що не могла цього винести і зрештою покінчила з життям.
А я тут, тому що…
Вибачте.
Тому що вимагаю справедливості.
Бо я хочу, щоб компанія взяла на себе відповідальність
і швидше знайшла злочинців.
І я хочу сказати, що…
у суспільстві ми маємо бути уважними,
бо це не окремий випадок — таке повсюди.
І очевидно, що щось не працює.
Що ми живемо в нерівності, наповненій
насильством, яке вбиває.
І за самогубством Ане стоїть соціальне вбивство.
-Алісіє. Ось. -Так.
Копія з комп'ютерів Сесара на твій запит.
Дякую.
-Треба щось іще? -Ні, дякую.
…протест Беґоньї Урібе. Її сестра, працівниця фабрики…
Ми втратимо роботу!
Та хто ви взагалі?
Пані Субірі, радий знайомству.
Хоча краще б за інших обставин.
-Мені не треба їх представляти, так? -Звісно. Як ти, Беґонья?
Пані Урібе.
Як відомо пані Урібе,
ми не знали, через що довелося пройти її сестрі.
Так.
Але ми провели внутрішнє розслідування і збираємо інформацію докупи.
Ми виявимо працівників, причетних до цього злочину.
Крім долучення до обвинувачення,
цих працівників буде звільнено, щойно стануть відомі їхні імена.
Одне вже є.
Бісен Гойкоечеа.
-Нас усіх викинуть. -Всіх нас. Залишимося без роботи.
Дякую, що прийшли.
Ну ось.
Чим я можу тобі віддячити?
Ти вже це робиш.
Чудово, Мален.
Браво, пані Урібе.
-Пам'ятаєш мою тінь? -Так, вірний, але невизнаний.
Перепрошую, пані Урібе. Можна одне питання?
-Ну, бувай. -Бувай.
Не треба так.
-Ґорка може почекати. -Він не став.
Пейо спонсорує його кандидатуру. Він прийшов похвастати.
Може, це було не найкраще — залишити його так.
З махінаціями Вельзевула.
-Я мала бути тут, Уго. -Я тебе розумію. А чи розумієш ти?
Ніколи не чула такого виразу: «я щойно співав».
Це не вираз. Я справді співаю.
Мабуть, дуже розслабляє, так?
-Я роблю мило. -Га?
Гадаю, зараз тобі треба очистити розум, так?
-Від того, що вона тобі заподіяла. -Хто? Мален?
Їй було гірше, хіба ні?
І я про все це знав.
А.
Привіт.
-Перепрошую. -Все гаразд.
Гей, що за прогул? Це шантаж?
Ти під кайфом?
Так.
Але не кажи мамі.
-А моя думка неважлива, так? -Я не хочу тут бути.
А я хочу, Лейре?
Допоможи мені, в біса.
І поважай мене хоч трохи, чорт забирай!
Алло?
Добрий вечір.
Хотіла дещо у вас спитати.
Я знайшла листи, які Сесар надіслав кільком бізнесменам.
Він шукав інвесторів для своєї компанії
й, схоже, це була крайня потреба.
Так.
Не знаю, я подумала, може,
хтось із них запропонував зняти відео в обмін
на кругленьку суму.
У мене три імені.
І які?
Хорхе Ечебуру, Ігор Ларреа
та Андоні Сегурола.
Так, я їх знаю.
З багатьох зустрічей з бізнесменами.
Окрім вчорашньої.
Усі троє не з'явилися?
Так.
У вас із кимось із них були сутички?
Не пригадую такого.
Ви їх допитаєте?
Знаю, зараз не найкращий час, але я буду обережною.
Я не хочу нашкодити тобі — навпаки.
Я знаю.
Як усе пройшло на фабриці?
Це було не дуже офіційно.
Це було збіса чудово.
Так.
На добраніч.
Солодких снів.
Інспекторко Васкес, до вас прийшли.
Знаю, вже пізно.
Сідайте.
Хочеш автограф?
Прошу. Тобі вдалося все це перевернути.
Це все страх бути осоромленими.
Зрештою, всіма нами керує те саме.
-Хай там як, побачимо. -Так, побачимо.
-Що? -Нічого.
Ти дуже нагадуєш мені її, але без страху.
Я не можу нагадувати її. Мені не вистачає 30 котів.
Ну от, ти теж себе не бачиш. Як і вона.
…ударив у гомілку.
Удар у лице.
-Обережно, діти. -Привіт.
Гаряче.
Гей, досить!
-Ти ж учителька? -Мої так не ганяють, коли я їх прошу.
Де твоє місце?
-Я тут. -Ні, ти там.
-Я тут. -Ні.
-Гаразд. Я сяду сюди. -Давай, Хулене, сідай.
Тату, ти там, я тут.
-Ні, Хулене, ти там. -Ні!
Я пересяду туди.
-Ось, усе. -Тату, ти туди.
-Добре? -Так.
-Беґо, хліба? -Так.
Чому б тобі не посміхатися?
Я на хвилинку, подзвоню, добре?
Добре.
Щовечора перед сном ти кажеш собі: «Я маю змінитися».
Почуваєшся, наче в тобі щось не так.
Тобі не треба змінюватися.
Мені треба було.
Ти хочеш відчути потребу.
Ти нічому не вчишся?
…стільки, поки його не вигнали, бо він був надворі десять хвилин.
-Тост, хлопці. -До кабінету директора.
Те саме сталося з моїм другом Тельмо.
Він говорив на уроці, коли вчитель щось пояснював,
і раптом…
Тато!
Все гаразд?
Зараз повернуся.
Привіт, любий.
Що робиш?
Стривай.
Стривай. Годі.
-Що? -Я не можу.
-Не можу. -Гаразд, не хвилюйся.
Вибач.
Ане, що таке?
-Вибач. -Але що сталося? Щось не так?
-Нічого. -Тобто нічого?
Я повернуся до Більбао.
У мене завтра лікар.
Купа справ.
Зачекай. Не поспішай.
Це через учорашню розмову? Через це?
Це дурниці, не переймайся.
Не треба нічого вирішувати. Обговоримо це іншим разом.
Угу? Добре?
-Добре. -Це дурниці.
-Правда. -Так.
-Точно все гаразд? -Так.
-Я подзвоню завтра. -Звісно.
Добре.
Я кохаю тебе.
-Я тебе проведу. -Ні, не треба.
Переклад субтитрів: Інна Ірискіна