EN NETFLIX-SERIE
6. KAPITTEL ALENE
Klinikken ringte.
Kan vi snakke?
Jeg hørte om hans eskapader i Frankrike.
Jeg sa til ham at selvrespekten forsvinner om man er utro.
Men han hørte aldri på meg.
Han sa ikke hvem han var før på slutten.
Enda verre.
Du bryr deg jo ikke hva du tar i.
Det var sønnen din som lekket videoen og fikk betalt.
Jeg var så diskré som mulig.
Fordi det passer deg.
Hvorfor er du her?
Jeg orker ikke å se deg på nyhetene.
Eller høre deg på radioen. Fire år som dette?
Å måtte gjøre forretninger med deg? Ta deg i hånden på bilder?
Nei.
Og hva med de som banket opp César?
Det er min sak.
Det er lettere for deg å klandre meg. Klart det. Det er tradisjon.
Før irriterte du meg bare.
De presset deg inn.
Kvoten.
-Skammer du deg ikke? -Denne verdenen er skreddersydd for deg.
Og du vil ikke endre den. Det er opp til meg.
Ser du ikke at du trenger meg, men ikke vil få meg?
Å få meg ut av veien vil ikke engang hjelpe deg å dempe smerten.
Det er noen der ute som er på frifot etter å ha knust hodet til sønnen din.
-Og du kommer hit? -Du forårsaket det.
Resten er en konsekvens.
Vi sees i innvielsen min.
De trenger et svar.
Hvis vi vil at de skal føre over embryoet,
er det siste dag i dag.
Jeg vil det enda.
Vi har ventet for lenge med å snakke om dette.
Jeg har ikke så mange muligheter som jeg trodde, Alicia.
Det kan være nå eller aldri.
Jeg vet ikke, María.
Jeg vet ikke om jeg er klar.
Jeg fortsetter.
Kanskje det er best at jeg drar hjem til foreldrene mine.
Få hvilt meg litt.
Det vil gjøre meg godt å ta det litt med ro.
Jeg går til politiet.
Bizen, du vet ikke hva du sier. Det vil ikke hjelpe deg eller kollegene dine.
Gjør dere det for oss eller for å unngå problemer?
Faen heller. Jeg er lei av å være den eneste syndebukken her.
-Vi forstår. -Ja, særlig.
Søsteren hennes er gal. Hun vil føkke det til for meg.
Når det skrur seg til, som det vil gjøre, vil du komme bedre ut av det enn de andre.
Ingenting er verre enn å være uten arbeid.
Ingenting.
"Min horete eks suger meg til jeg kommer."
To hundre tusen visninger.
"Jeg knuller eksen, og hun skriker som ei hore."
En halv million.
Det kalles hevnporno, det er vellykket.
Noen videoer er falske, men mange andre er ekte.
De er svik.
Fordi han ikke får det han vil, når han vil ha det, på den måten han vil.
Hvor i helvete la Xabi ut din?
Hvor?
Hva gjør du fortsatt her?
-Kom an! -Pappa, det regner.
Og så? Kom igjen, reis deg.
-Jeg har ikke sovet noe. -Ikke jeg heller.
Kom igjen, Leire!
Hei.
-To trekk. -Jeg er tilbake på Grindr, dømmer ingen.
Inspektøren din er her og vil treffe deg. Hva skjer?
Ikke la henne oppholde deg. Møtet er om en halvtime.
Har ingen avlyst?
Det eneste jeg ikke liker med kvinner, er all tvilen.
Jøss. Jeg trodde du hadde glemt meg.
-Får jeg komme inn? -Kom inn.
Vit at jeg har åpnet en offisiell etterforskning for å løse saken din.
Nå, like før kandidaturet?
Det er jobben min. Jeg vil ikke skade deg.
Så slutt. Du vet godt skaden det vil forvolde.
Fru Zubiri, jeg kom ikke for å rettferdiggjøre meg for deg.
Dette er kun til informasjon. Jeg skal holde deg oppdatert. God dag.
Forretningsfolkene avlyser i store mengder.
Golf, homøopati, det er en fornærmelse.
-Det er det de vil. -Men hvorfor?
Politiet kom, og du antok at de ville avlyse.
Huff. Jeg vet ikke hva jeg gjør her.
Verken som rådgiver eller venn. Om jeg er det.
Leiligheten tilhører en venn av bestemor.
Men det har tre soverom,
en garasje…
Den er fin.
Hva er det?
Hæ?
Hva er i veien?
Går det bra?
Sikker?
Så hvorfor sov du ikke i natt?
Jeg skal si ja til bestemor.
-For å bytte skole. -Nei, Leire.
Neste år. Det er bare noen måneder igjen.
Er du enda i koret?
Jeg forventer mye mer av deg enn av meg. Se på moren din.
Hun er den samme som før. Hun lar seg ikke påvirke.
Hei, hva er det med skolen?
Hva? Gjør de livet hardt for deg, eller?
Hvem? Den kakerlakken Xabi?
Hvem da? Hæ?
Venninnene dine?
Samme det.
La…
Jeg er sterk.
Dette er mitt sted.
Drep frykten.
Skammen.
Skyldfølelsen. Jeg kommer til å glemme grusomheten.
Jeg tar avstand fra folk som ikke forstår.
Som jeg ikke forstår.
Det er et sted for meg i verden.
Det holder.
Det er mye.
Ane.
Hei.
Takk.
Du kan ikke betjene maskiner på dem.
Derfor har jeg ikke gått til legen.
Hvis du vil, kan vi møtes en dag og ta en prat.
Jeg vet at jeg ikke…
At jeg kunne gjort mer.
-Ikke tenk på det, samme det. -Nei.
Jeg er redd. Asier jobber bare 20 timer i baren, og om det blir verre her…
Kan du fikse meg flere?
Ja. Klart det.
Flott.
Vel, da…
Ha det.
Jeg trodde de aldri ville sovne.
Trenger du fortsatt en ostemaker?
Seriøst?
-Ja. -Virkelig?
Eller sier du det for at jeg skal holde kjeft?
Nei.
Jeg mener det.
Så klart.
Jeg vil ha alt med deg. Vet du hva alt er?
Ja.
Det er det jeg vil ha.
-Det er det jeg alltid har ønsket meg. -Hei.
Det går bra.
Jeg er også redd, vet du.
-Du? -Ja. Klart det.
Hvorfor?
Fordi jeg har mye å tape.
Jeg er heldig.
Jeg har ikke tenkt på det sånn.
Det er derfor du er redd.
Veldig.
Da er vi to.
Malen elsket silkeorm.
Skoene mine lå alltid strødd rundt fordi hun pleide å stjele eskene.
Den skapningen er skurken i Bibelen, ikke sammenlign.
-Så berøring frembringer ikke kjærlighet? -Kun for deg.
Fordi faren i deg kommer frem.
-Så grunnen til at jeg er her. -Ja.
Bedriften ringte meg. De vil inngå en økonomisk avtale…
Ikke interessert.
-Kan du la meg snakke? -Hvor mye?
120 000 euro.
Og hvis de tilbyr det, får vi nesten det dobbelte.
De vil kjøpe Bizen.
Vi snakker om ditt nye urbane hevnalter-ego senere.
-Jeg fikk da iallfall rusket dem opp litt? -Ja, men det var uforsiktig.
Er du ikke redd for noe lenger?
Jeg går ut offentlig.
Hvor offentlig?
Jeg vet ikke, jeg går til en avis, radio…
Så bedriften blir redd og gjør noe.
Nei.
-Hva mener du? -Jeg er uenig.
-Det må være en annen måte. -Hva da?
Jeg har ingen anelse. Hva som helst så hun ikke skjemmes ut.
Hun eller du? Ane er død, verre kan ikke skje med henne.
Ikke snakk sånn.
-Jeg hadde tilgitt henne. -Tilgitt hva?
Jeg har ikke sagt det til de som har spurt meg heller.
Vi tier det i hjel, som hun gjorde.
De jævlene kan sitte med skammen.
Vent, ikke gå, er du snill.
Vet du hva?
Helvete heller. La oss gå etter dem, for faen.
Hæ?
-Kom an. -Kom an.
Hvor lenge jobbet du for César Barretxeguren?
Omtrent seks år. Jeg kjedet meg aldri.
Produksjonsfirmaet, restauranten, chiaimportøren, escaperoom…
Denne veien.
Du må ha visst om pengeproblemene.
Det er klart. Jeg sparket meg selv.
Det er der.
Hva mener du med at du etterforsker hans død?
Akkurat det.
Var det ikke en ulykke?
Unnskyld meg.
Vi tar alt, dere.
Takk.
Det ser ut som det ikke kommer flere, så la oss begynne.
Ring dem. Med glad stemme.
Ikke til folk som bruker golf som unnskylding.
-Jeg kom ikke for det. -Dette er Shangri-La.
Jeg er ikke dum. Jeg tror ikke ting løses ved å fornedre seg.
De liker ikke dine radikale forslag.
Sosiale. Og de liker meg ikke bare fordi. Kvinner er fortsatt en anekdote for dem.
-Vi irriterer dem. -Gorka kan styre dem.
-Ikke Gorka, har jeg sagt. -Du må gå litt på akkord her.
Vet du hva jeg har måttet gjøre?
Jeg trodde også på noe,
men for å bli her må man tilpasse seg,
og for å tilpasse seg må man svikte sine idealer.
Jeg misunner deg ikke. Jeg vil gjerne treffe den du var før.
Se deg i speilet.
Si farvel til henne.
Ellers er du alene.
Hei, hva er galt?
Ingenting.
-Sikker? -Gå vekk!
Jeg ba henne skifte møbler, men hun sa hun er glad i dem.
Interiørdesign gjør ikke lykken.
Jeg skal i det minste be henne ta veggene.
Nei da.
-Kommer du? -Ja.
Dette er et museum.
Nabolaget er ikke ille.
Og det er en gym ved siden av.
Veldig bra.
Moren din sa at du trener mye.
Hva?
Og hva mer sa mamma til deg?
At du lager en god baba…
-Ganoush. -Hva?
-Baba ganoush. -Ja, baba ganoush.
-Med lam. -Høres godt ut.
Det er godt.
Moren din vil leie ut en leilighet, min vil leie ut en sønn.
-Vil du se ute? -Ok.
Vær så god.
Jeg vurderer å få deg og noen av dine på stemmeseddelen min.
Styrket, men ikke for mye.
-På hvilken plass? -Du på femte.
Tredje, og viseordfører.
Vi må diskutere det.
Kan du late som du er interessert? Ellers vil jeg ikke leke.
Kom igjen.
Si noe fint.
Vi kan ikke nekte for din erfaring.
Og du omgås forretningfolk lettere enn meg.
Jeg omgås folk, punktum.
De vil ha det samme som alle.
Noen å bli fulle med.
Og med deg…
…tenk deg.
Du klarer bedre.
Vår allianse vil styrke partiet i denne vanskelige tiden.
Vi må slå oss sammen. Mye forener oss.
Vi kan ha feilbedømt hverandre.
En venn av en venn er journalist. Skal jeg ringe ham?
Ja. Hvem skriver han for?
Men jeg tror han har blitt tatovør.
-Han tjente mer der. -Så flott.
-Bego, har den vært her hele tiden? -Ja, den var Anes.
Jeg håper psykologen forklarer hvorfor i morgen.
Alicia.
Begoña, jeg sender deg et bilde av en mann
som dukket opp i samme økt som Ane.
Noen andre der filmet det også.
Du må si ifra om du gjenkjenner ham. Takk.
Herregud, det er Jon.
Hvilken Jon?
Den ekle eksen?
Ja.
-Han virket hyggelig, ikke sant? -Vel, ja.
Du har ham nå, Bego.
Jon hva mer?
Jeg vet ikke.
Er dette soya eller teriyaki?
Det var César Barretxeguren.
Jeg tror deg ikke.
Hva?! Jeg sverger på at jeg tenkte på det i begravelsen.
Men jeg tenkte: "Hugo, dette er ikke en tango."
Hvorfor sa du ikke det før? Nå kan jeg ikke nyte det.
-Jeg visste ikke hvem han var først. -Var det ikke et engangsligg?
Fem.
Ludder. Jeg hadde gjort det samme. Minst ti ganger.
Han var en sjarmør.
Ja, arvinger er forførende. De blir aldri voksne. Livet er som et langt frikvarter.
Han hadde iallfall lang…
Oi da. Jeg har omtrent 2000 spørsmål.
Ja.
Det var en ulykke. Men han var allerede skadd. Han hadde blitt banket opp.
Politiet tror det var den som bestilte videoen.
Og jeg tror heller ikke det var hans idé.
Peio Barretxeguren vet alt, og han er tilfreds med å hate meg.
-Men… -Og, ja.
Avlysningene var en sabotasje.
Faen, Malen. Beelsebul hadde vært bedre som fiende.
Hvem flere vet det?
Den inspektøren.
Alicia Vázquez.
Som også har bestemt seg for å etterforske saken min.
Snart vil folk få vite det.
Og vet du hva de vil si?
"Skruppelløs milf forfører familiemann som ender opp død."
Det er jeg som er Beelsebul.
Gi meg en grunn til å ikke forlate deg nå.
Jeg beklager. Jeg trodde ikke det skulle bli så komplisert.
-Jeg tror deg ikke. Du er ikke dum. -Ikke engang familien min vet det.
Du stolte ikke på meg.
Du er min venn. Men jeg har glemt hvordan tillit fungerer.
Ja, Jon. Men jeg vet ikke etternavnet hans heller.
Jeg lette etter bilder og minner i hele natt.
Ane gjorde som vi avtalte. Hun skulle få ham ut av livet sitt.
-Jeg forstår ikke, det var kortvarig. -Nei.
Det var frem og tilbake over flere år.
År?
Ane hadde en sterk følelsesmessig avhengighet.
For henne var det en fiasko å være alene. Hun trengte å ha noen ved sin side.
Og når du trenger det, legger du lista lavt.
Og du går tilbake til noen som såret deg,
og du sier ja til en orgie selv om du ikke vil.
Derfor kom Ane til meg, for å komme vekk fra ham for godt.
Ingen trodde hun ville gjøre noe sånt.
Hun hadde hatt selvmordstanker tidligere.
Når da?
Da hun var sammen med ham. Og da faren din forlot dere.
-Det er lenge siden. -Ja.
Ja, men en kan ha dem uten at det fører til noe.
Jeg vet ikke, men jeg trodde Ane…
Ane hadde alt.
Ane var som hun var.
Men hun ville ikke lide.
Hun var uheldig.
Hun kom i veien for feil person.
Og skyldfølelse tok overhånd.
Hvorfor følte hun det?
Fordi hun valgte en forræder og lot seg lede, fordi…
Hun var for tillitsfull.
Jeg sa at hun var offeret, men hun trodde meg ikke.
Hun ble veldig sliten.
Hun så seg selv kjempe samme kamp mot ham,
mot verden,
og hun fryktet at smerten aldri ville forlate henne.
Det er bra at du forteller meg dette.
Jeg vet ikke det.
Jeg verdsetter det.
Men jeg forstår ikke helt hvorfor hun gjorde det.
Jeg er glad du ikke gjør det.
Om jeg ikke finner jævelen, hva gjør jeg med alt raseriet?
Du finner jævler på fabrikken.
-Hva sa hun? -Hun ba dem om hjelp.
-Snakket hun med deg om meg? -Mye.
Hun trodde du ikke likte deg selv, og forsto det ikke.
For henne var du intelligent, sterk, sjenerøs.
-Ja? -Jeg tar en fridag.
Private ting. Spill av en video og la den stå på.
Går det bra?
Jævla bra.
Vær ikke bekymret.
Ane Uribe var søsteren min.
Hun jobbet på denne fabrikken i ti år.
Og hun forlot livet sitt i den.
For noen uker siden
fikk noen av dere et bilde og en video av henne.
Ane hadde all rett til å være naken,
knulle, ta bilder og filme det!
Dere hadde ingen rett til å føkke det til for henne!
Gale kjerring!
Hun får oss i trøbbel.
-Kan noen få henne vekk derfra?! -Dere hadde ingen rett
til å bære livet hennes i faens lomma deres eller sende det rundt!
Eller til å fornærme henne, eller plage henne!
Dere var grusomme!
Dere brydde dere ikke om at hun led!
Dere rapporterte det ikke! Dere var som en flokk ville dyr!
Ane Uribe klaget til de ansvarlige for fabrikken.
De gjorde ingenting!
De sviktet henne!
De lot henne lide til hun ikke orket mer!
Er du sikker?
Ja.
-Hva faen gjør du? -Hold kjeft, drittsekk.
Overlat det til meg.
Ring TV, radio og digitale medier.
-Hva skal du gjøre? -Når er Gorkas greie?
Om en halvtime, frem til han får alt han vil.
Forfølgere, griser, jævla mordere!
Dra til helvete!
Jeg er Malen Zubiri.
Hva gjør dere her?
Om dere ikke er med på protesten, gå tilbake på jobb.
Med mindre dere vil at hele Bilbao
skal holde dere ansvarlige for å trakassere henne og hennes søster.
-Malen. -Itxaso.
-Men jeg ba deg ikke komme. -Jeg ville.
Faren din sa at det var en dårlig idé. Jeg la på.
Faren min vet så mye at han ikke kan lære mer.
Malen!
-Et bilde, er du snill. -Fru Zubiri!
Malen!
Ordføreren kom nettopp.
Jeg innkalte dere for å snakke om respekt,
trakassering,
privatliv
og medskyldige.
Jeg heter Begoña Uribe.
Søsteren min Ane jobbet her i over ti år, på denne fabrikken.
Hun hadde det bra, fikk venner, gjorde det godt.
Men for noen uker siden fikk noen her, vi vet ikke hvem,
noen bilder av henne…
Private bilder.
Seksuelle. Fra mange år siden, et bilde og en video.
Så arbeiderne sendte dem rundt uten å tenke på det.
Ikke bare det, men de
mobbet hennes, fornærmet henne, plaget henne.
Ane klaget til noen i ledelsen,
men ingen stoppet det som foregikk.
De etterforsket det ikke og gjorde ingenting.
Ane
led fryktelig.
Så mye at…
…hun ikke holdt ut mer og endte opp med å ta sitt eget liv.
Og jeg er her fordi…
Beklager.
Fordi jeg vil ha rettferdighet.
Fordi jeg vil at bedriften skal ta ansvar
og finne de skyldige allerede.
Og jeg vil si at…
…vi som samfunn bør granske oss selv, dette er langt fra et isolert tilfelle.
Det er åpenbart at noe ikke funker. At vi lever med store forskjeller
og vold som tar liv.
Og bak Anes selvmord er det et sosialt drap.
-Alicia. Her. -Ja.
Backupen du ba om fra Césars datamaskiner.
Takk.
-Trenger du noe mer? -Nei.
…Begoña Uribes protest. Søsteren, fabrikkansatt…
Vi vil miste jobbene våre!
Og hvem er dere?
Fru Zubiri, en glede.
Selv om omstendighetene er beklagelige.
-Jeg trenger vel ikke introdusere dere. -Nei. Står til, Begoña?
Fru Uribe.
Som fru Uribe vet,
visste vi ikke om situasjonen søsteren hennes gjennomgikk.
Særlig.
Men vi har en intern etterforskning og vil finne ut hva som skjedde.
Vi skal identifisere de involverte i forbrytelsen.
I tillegg til å bli tiltalt
vil de arbeiderne bli avskjediget så snart navnene deres er kjent.
Jeg har ett.
Bizen Goikoetxea.
-De kommer til å ødelegge for oss. -Alle sammen. Vi får sparken.
Takk for at dere kom.
Da var det gjort.
Hva kan jeg gjøre for deg?
Du gjør det allerede.
Det føles bra, Malen.
Bra for deg, fru Uribe.
-Husker du skyggen min? -Ja, lojal, men ignorert.
Unnskyld meg, fru Uribe. Kan jeg få spørre deg om noe?
-Vel, ha det. -Ha det.
Ikke vær sånn.
-Gorka kan vente. -Nei.
Peio skal sponse ham. Han kom for å gni det inn.
Kanskje det ikke var så lurt å droppe ham. Med Beelsebul i kulissene.
-Jeg måtte være her, Hugo. -Jeg forstår deg. Forstår du meg?
Jeg har aldri hørt det uttrykket. “Og jeg bare synger.”
Det er ikke et uttrykk. Jeg synger faktisk.
Det må vel være veldig avslappende?
-Jeg lager såpe. -Ok?
Så nå vil du vel klarne tankene?
-For det hun lot deg gjennomgå. -Hvem? Malen?
Hun har det vel verre?
Og jeg visste om alt.
Hei.
Hallo.
-Unnskyld. -Det går bra.
Hva er dette med at du skulker? Er dette utpressing?
Er du stein?
Ja.
Men ikke si det til mamma.
-Og det jeg mener betyr ingenting? -Jeg vil ikke være her.
Og det gjør jeg, Leire?
Hjelp meg, for helvete.
Og du skal faen meg respektere meg!
Hallo?
God kveld.
Jeg ville spørre deg om noe.
Jeg fant e-poster César sendte til flere forretningsmenn.
Han lette etter investorer til firmaet sitt,
og han virket nøden.
Nettopp.
Jeg tenkte kanskje
en av dem foreslo å filme videoen i bytte for et heftig beløp.
Jeg har tre navn.
Hvilke?
Jorge Etxeburu, Igor Larrea
og Andoni Segurola.
Ja, jeg kjenner dem. Fra mange møter med forretningsfolk.
Bortsett fra i går.
Var alle tre borte?
Ja.
Har du kranglet med noen av dem?
Ikke som jeg husker.
Skal du avhøre dem?
Jeg vet at det ikke er et godt tidspunkt, men jeg skal være forsiktig.
Jeg vil ikke skade deg, heller det motsatte.
Jeg vet det.
Hvordan gikk det på fabrikken?
Det var ikke særlig formelt.
Det var jævla flott.
Ja.
God natt.
Sov godt.
Inspektør Vázquez, du har besøk.
Jeg vet det er sent.
Sett deg.
Vil du ha autografen min?
Ja, takk. Du klarte å snu dette.
Frykten for at skammen blir avslørt.
Vi er vel alle drevet av det samme.
-Uansett, vi får se. -Ja, vi får se.
-Hva? -Ingenting.
Du minner meg om henne, uten frykten.
Jeg kan ikke minne om henne. Jeg mangler bare tretti katter.
Du kan ikke se deg selv heller. Som henne.
-…spark i leggen. -En knyttneve i ansiktet.
-Forsiktig, unger. -Hei.
Dette er varmt.
Hei, nok!
-Er ikke du lærer? -Mine beveger seg aldri så mye.
Hvor sitter dere?
-Jeg er her. -Nei, du er der.
-Jeg er her. -Nei!
-Ok. Jeg sitter her. -Kom an, Julen, sett deg.
Pappa, du her, jeg der.
-Nei, Julen, du er der. -Nei!
Jeg setter meg der.
-Sånn, ferdig. -Pappa, du der.
-Ok? -Ja.
-Bego? Brød? -Ja.
Kan du ikke smile mer?
Jeg går ut og ringer, ok?
Ok.
Hver natt før du sover, sier du til deg selv at du må forandre deg.
Du føler at det er noe galt inni deg.
Du trenger ikke å forandre deg.
Jeg trengte det.
Du skulle bare ønske det.
Lærer du ingenting?
…til han ble sendt ut fordi han var ute i ti minutter.
-Toast, gutter. -Til rektors kontor.
Det samme skjedde med min venn Telmo.
Han snakket i timen da læreren forklarte noe,
og plutselig…
Pappa.
Går det bra?
Jeg er straks tilbake.
Hei, vennen.
Hva driver du med?
Vent.
Vent. Stopp.
-Hva? -Jeg klarer ikke.
-Det går bra.
Unnskyld.
Ane, hva er galt?
-Unnskyld. -Hva er i veien? Det er noe galt.
-Ingenting. -Hva mener du med det?
Jeg drar tilbake til Bilbao. Jeg skal til legen i morgen.
Travel dag.
Vent litt. Stopp et øyeblikk. Handler det om samtalen i går? Er det det?
Ikke føl deg presset.
Ikke bestem deg nå. Vi kan diskutere det en annen gang.
Hæ? Ok?
-Ok. -Spiller ingen rolle.
-Helt sant. -Ja.
-Sikker på at det går bra? -Ja.
-Jeg ringer deg i morgen. -Ja.
Ok.
Jeg er glad i deg.
-Jeg blir med ned. -Det trengs ikke.
Tekst: Anniken Einan