‎UN SERIAL NETFLIX
‎CAPITOLUL 3 ‎PROZOPAGNOZIE
‎Discutăm despre Malen Zubiri.
‎Cariera ei a coincis ‎cu recesiunea economică
‎în urma căreia partidul a avut de suferit.
‎Sondajele arată că viceprimarul este ‎singurul din consiliul orașului
‎care este aprobat de cetățeni.
‎Sursele partidului o recomandă ‎ca inevitabila succesoare a lui Lezcano.
‎Deși între cei doi au existat conflicte.
‎- Da? ‎- ‎Bună, Malen!
‎Deci? Cum a mers ședința?
‎Miren a dezvăluit-o presei.
‎Voi fi soțul doamnei primar?
‎Voi merge la operă pe gratis.
‎Nu-ți face speranțe! ‎Nu te voi duce la Euskalduna.
‎Fără corupție, viața e urâtă.
‎Meriți succesul, Malen.
‎- Mă bucur mult pentru tine. ‎- Mersi!‎ ‎Tu m-ai ajutat să ajung aici.
‎În spatele unei femei de succes ‎se află un bărbat emasculat.
‎Știi că nu-mi plac glumele astea. ‎Spune-i lui Leire veștile despre mine!
‎De ce nu faceți ceva în weekend?
‎Xabi, Xabi…
‎Sigur îi e dor de tine.
‎Sunt aici dacă are nevoie ‎de mine.‎ ‎Împărțim baia.
‎Știi la ce mă refer.
‎Da.
‎- Distracție plăcută! ‎- Și ție. Ieși în oraș?
‎Da. Tocmai mă pregăteam.
‎Pupici!
‎A venit ora 16:00. ‎Este vremea nostalgiei la postul nostru.
‎Există 2 tipuri de oameni.
‎Cei care duc o viață dublă ‎și cei care visează s-o ducă.
‎Noi suntem măștile ‎pe care le purtăm. Toate măștile.
‎Nu înseamnă să minți. ‎Dacă minți, îți pui doar o mască.
‎Alegem ce vrem să arătăm. ‎Alegătorilor, familiei, amanților.
‎Uneori, uităm că și alții fac la fel. ‎Cine sunt ei cu adevărat?
‎Zilele care schimbă totul ‎încep ca toate celelalte.
‎Nu prezintă semne ale dezastrului. ‎Viața pare frumoasă.
‎Lucrurile par distractive. ‎Ce s-ar putea întâmpla?
‎De data aceasta, vei afla.
‎Bună seara!
‎Ce e?
‎- Nu ești franțuzoaică. ‎- Nu.
‎Am realizat când ți-am citit profilul.
‎E formal.
‎Formal?
‎Puțin.
‎Nu-s prea încântată ‎de faptul că nu ești francez.
‎De ce? Francezii sunt parafilia ta?
‎Nu, te rog.
‎Da? Asta e o chestie foarte ciudată. ‎Eu am fost pus să mă îmbrac în panda.
‎Te poți depărta mai mult.
‎Ești o persoană faimoasă? ‎Atunci, ai noroc cu mine.
‎Ai auzit vreodată de prozopagnozie?
‎Nu recunoști fețe?
‎Ești bună.
‎Știi ce înseamnă prozopagnozia, ‎iar eu nu știu cine ești.
‎Bine.
‎Bem ceva?
‎Eu fac cinste.
‎Mulțumesc mult!
‎Mergem aici?
‎Nu, e lângă Stureplan.
‎Bine. Lângă parc.
‎Da. Holfve Bistro. Cel mai bun somon ‎pe care l-am mâncat vreodată.
‎- Îl aduc dintr-un orășel… ‎- Cum îi zice?
‎Leksand.
‎- Am fost acolo. La ‎Midsommar. ‎- Serios?
‎- Jur. Ce chestie! ‎- Nu se poate!
‎Plănuiam să mă întorc ‎în Suedia, voi reține asta.
‎- Ai vrea să călătorești undeva? ‎- Da, dar sunt foarte ocupată.
‎Mult de lucru?
‎- Pari relaxată aici. ‎- Da. Am venit ca să mă relaxez.
‎- Ai o casă aici? ‎- Dar tu? Ce slujbă ai?
‎Lucrezi?
‎Da, normal că lucrez. ‎Mult chiar. Sunt un antreprenor.
‎Și treaba merge bine. Am intuiție. ‎Ar putea fi vorba de noroc, nu știu.
‎Dacă se întâmplă des, ‎nu-i noroc. E talent.
‎Și înseamnă că poți cumpăra ‎cea mai scumpă placă de surf.
‎Bine.
‎- Sunt un răsfățat? ‎- Nu.
‎Și eu îmi iau plăcerile în serios.
‎Hai să terminăm!
‎Ce îți spune intuiția despre mine?
‎Mulțumesc!
‎Împărțim nota?
‎Ce loc incredibil! Nu știam că există.
‎Poftim!
‎Haide!
‎Nu poți avea totul.
‎De ce zâmbești? Care-i gluma?
‎Bunicul și tinerii antreprenori!
‎Să-i ocolim?
‎- Bună! Totul e în regulă? ‎- Zubiri!
‎Cu siguranță. ‎Încercam să-l conving pe Txema
‎să candideze din nou la alegeri, ‎dar nu se poate.
‎- Ce i-ai pus în cafea? ‎- Nu eu, ci Gorka.
‎- Bunele maniere dispar. ‎- Vă temeți de viitor?
‎Nu sunteți darwiniști?
‎E timpul să ne adaptăm, așa e.
‎- Baftă! ‎- Exact.
‎La revedere!
‎O PRIETENIE ESTE MEREU BINEVENITĂ ‎SPER CĂ ESTE ULTIMA DATĂ
‎Nu.
‎Atunci, acesta.
‎- Miroase ca nepoțica mea. ‎- Miroase a naivitate.
‎Va fi primar. ‎Îi trebuie opusul naivității.
‎Prefer ceva similar ‎cu parfumul meu de acum.
‎- Un parfum de bărbați? Imposibil. ‎- Am ajuns până aici.
‎Dacă miroși ca un bărbat, ‎vor crede că tocmai ai făcut sex.
‎- Și asta nu transmite succes? ‎- La o femeie, nu.
‎La un bărbat, transmite farmec,
‎dar la o femeie, transmite ‎impulsivitate și iraționalitate.
‎Și cine vrea un maniac la conducere?
‎Acum, îmi vei spune ‎că nu tu ai inventat regulile,
‎dar e clar că le aperi.
‎Vă voi trimite șase sticle. ‎Ar trebui să ajungă.
‎Nepoțica mea mereu mă convinge ‎să-i fac pe plac.
‎Mă cheamă César Barretxeguren.
‎- Îmi cunoști numele de familie. ‎- Tot Bilbao îl cunoaște.
‎- Ești cel mai tânăr? ‎- Da.
‎Locuiai în Londra?
‎Până acum patru luni.
‎Era vremea să mă întorc.
‎De ce mi-ai spus?
‎Fiindcă m-am săturat de jocul ăsta. ‎Nu mă pricep să păstrez secrete.
‎Secretele mă apasă.
‎Sunt aici ca să mă relaxez. ‎Tu nu trebuie să-mi spui nimic.
‎Miros urât cumva?
‎Nu e asta.
‎Atunci, ce e?
‎Nu știu.
‎Doar că… Îți bați joc de mine?
‎- N-aș fi ghicit niciodată. ‎- Mulțumesc frumos!
‎Asta e.
‎- Am zis ce mă preocupa. ‎- Asta e tot?
‎Da. Despre ce vorbeam înainte?
‎Încetează!
‎Nu-i nimeni aici.
‎Vouă, bogătașilor, nu vă pasă.
‎Luna arată incredibil. ‎Mă gândeam că îți va plăcea.
‎Nu? În mașină?
‎Hei, tu!
‎Să vedem… Doar un moment, scuze!
‎Un moment. Trebuie să văd ceva.
‎În regulă. Ziceți-mi despre dv.!
‎De ce?
‎Ieri, am fost liberă ‎și vreau să vă cunosc.
‎Vreau să verific starea dv.
‎Ziceți-mi numele, vârsta, ce zi e azi!
‎Numele meu e César. ‎Am 26 de ani și astăzi e…
‎Ce vi s-a întâmplat?
‎Ați fost atacat. Ați fost jefuit.
‎Soția dv. ne-a zis că ați mers la poliție.
‎Dar poate nu vă amintiți. ‎Poliția va veni să discute cu dv.
‎Trebuie să facem din nou aceste analize.
‎Și poate unele suplimentare. Astăzi.
‎Dar mă simt bine.
‎Dar aveți 31 de ani.
‎Revin imediat.
‎La naiba!
‎AI GRIJĂ DE EL!
‎Bună dimineața! ‎Scuze de întârziere! Putem începe.
‎Avem 15 chestiuni de discutat astăzi.
‎Cinci despre biroul fiscal, ‎trei despre asistența socială,
‎patru despre planificarea urbană ‎și trei despre zona culturală.
‎Mă simt rău că m-am bucurat să-l văd așa.
‎Lezcano a deschis sticla cu lichior ‎de cum a văzut clipul.
‎- Poate el e responsabil pentru clip. ‎- Viitorul, Malen!
‎Încă nu ți-am mulțumit.
‎Nu-i nevoie.
‎Ce alte chestii intime ‎mai pot ieși la iveală?
‎Despre mine? Nu știu. ‎Trebuie să mă gândesc.
‎Ce noroc! Dar nu mă refeream ‎doar la tine, Malen.
‎Mă refeream și la membrii familiei tale.
‎- Ar trebui să-i interoghez? ‎- Ca să-i protejezi.
‎Dacă ești înaintea vulturilor, ‎te vor lăsa în pace.
‎Cine e tipul din clip? E prea tânăr?
‎Prea faimos? ‎Sau prea dornic să ne ruineze?
‎Mă voi ocupa personal de el.
‎E un nimeni. Nu-ți face griji! ‎Deja l-am oprit. Crede-mă!
‎Da?
‎Dnă Zubiri? Sunt inspectorul Vázquez.
‎Aveți o clipă?
‎- Acum, nu. ‎- ‎Îmi pare foarte rău.
‎Ce doriți?
‎- Să știu cum vă simțiți. ‎- Totul e în ordine.
‎Știți că îl voi întâlni pe tatăl dv.?
‎O reprezintă pe sora lui Ane Uribe.
‎Vine să facă o reclamație.
‎Da. Știu cine este și ce s-a întâmplat. ‎Am pus-o în contact cu tatăl meu.
‎Mă gândeam eu.
‎Dnă Zubiri, de ce căutați dreptate ‎pentru alții, dar nu pentru dv.?
‎V-am spus destul de clar.
‎Aș vrea să aveți încredere în mine. ‎Cazul are nevoie de multă discreție.
‎Sunt sigură că vă faceți treaba bine.
‎Atunci, ce vă oprește?
‎Dacă sunteți forțată ‎să nu raportați incidentul,
‎spuneți-mi!
‎Nimeni nu mă forțează.
‎Faceți o mare greșeală.
‎Nu vedeți că doar dv. ‎veți suferi consecințele?
‎Scuze! Trebuie să mă întorc la muncă.
‎Mulțumesc!
‎- Putea fi un bilețel pentru Kepa? ‎- Ce contează?
‎E o creatură oribilă. ‎Sora dv. n-a lăsat un testament.
‎- Oare cum putea dormi cu el? ‎- A dormit cu lucruri mai rele.
‎Este aproape imposibil de dovedit
‎că sinuciderea a fost cauzată ‎de hărțuirea la locul de muncă.
‎După părerea mea, este destul de evident.
‎Evident: un lucru ‎de care nu te poți îndoi.
‎Dar aici nu e cazul.
‎Rațiunea este imprecisă, dar legea nu.
‎Va trebui să-i învinuim ‎pentru răspândire de materiale ilicite.
‎Dar trebuie să dovedim ‎traficul de imagini.
‎Altă întrebare este: „Cine le-a trimis?”
‎De obicei, vinovatul e un fost iubit.
‎- Ai întâlnit foști parteneri? ‎- Da.
‎A avut multe relații. ‎Era foarte atractivă.
‎A avut vreo relație mai deosebită?
‎Ultima.
‎Cum a fost?
‎Ei bine, Kepa nu e ca toți bărbații.
‎Kepa e bărbatul pe care ți-l imaginezi ‎când încă mai crezi în ceva.
‎În plus, clienta mea spune ‎că pozele nu sunt recente.
‎Corect.
‎Îți amintești vreo relație problematică?
‎Lupte, hărțuire, gelozie…
‎Nu. Nu la cei pe care i-am întâlnit.
‎- Toți erau normali și amabili. ‎- Normali?
‎Oameni care își salută vecinii.
‎Ane…
‎- Cum te simți? ‎- Ăia sunt niște porci.
‎Cum te simți?
‎- Voi cum v-ați simți? ‎- Nu-i cinstit.
‎- De unde să aibă pozele? ‎- Sunt ticăloși.
‎- Vrei niște apă? ‎- Da.
‎Mersi!
‎Un Lexatin?
‎Nu, mersi!
‎Vorbești serios?
‎E absolut intolerabil.
‎Ai susținerea noastră totală.
‎Bine.
‎Mulțumesc! Și ce măsuri veți lua?
‎Cum veți opri răspândirea pozelor?
‎Trebuie să găsim vinovatul, nu-i așa?
‎Lasă în seama mea!
‎Ce ți-a zis? Dacă nu vă împăcați, ‎va răspândi poze cu tine?
‎Nu, i-am închis telefonul rapid.
‎N-a zis nimic de genul, dar…
‎N-am mai vorbit de cinci ani.
‎- Iar tipul a rămas la fel. ‎- Nu știi unde e?
‎Nu, nu l-am găsit.
‎Mergi la poliție! Îl va găsi.
‎Nu te duci din cauza lui Kepa? ‎Va înțelege.
‎Da, dar Kepa…
‎- Haide, Ane! ‎- Voi vedea.
‎Un anunț pentru toți muncitorii.
‎O angajată ne-a alertat ‎despre circularea unor imagini intime.
‎Acest lucru trebuie să înceteze imediat.
‎Altminteri, muncitorii vor fi penalizați.
‎De ce era nevoie să faci asta?
‎Ai dat nume?
‎Nu. Dar trebuia să fac ceva.
‎- Să aștepți până uită. ‎- Sau să discuți cu ei.
‎Amabil.
‎Stați! Puteam să merg la poliție ‎și să-i denunț, dar n-am făcut-o.
‎Tu vrei să fii de ne atins, ‎să arăți cu degetul,
‎ca noi să ne pierdem slujbele.
‎E perfect pentru tine.
‎Oihane, ce tot spui?
‎Chiar crezi că am vrut asta?
‎Soțul tău nu trebuia ‎să răspândească poza aia.
‎Iar tu nu trebuia ‎să-ți desfaci picioarele.
‎Se spune că trecutul nu există. ‎Că putem trăi fără să ne uităm în urmă.
‎Că putem renaște.
‎Dar e o minciună.
‎Trecutul e un loc. Și, uneori, ‎suntem forțați să revenim la el.
‎Cel mai bine ar fi să spunem „adio”.
‎Mulțumesc!
‎Dar dacă nu-l găsești ‎pe cel căruia să-i spui?
‎Atunci, aștepți.
‎Aștepți să vină ‎și să fii din nou prada lui.
‎Liceul îi plictisește.
‎- Le mânjești. ‎- Știu.
‎- Nu te mai mișca! ‎- Nu m-am mișcat.
‎Ba da.
‎Cum ziceam, e clar că sunt plictisiți.
‎Le repet lucrurile alea ‎și nu mă ascultă nimeni.
‎Practic, e definiția nebuniei.
‎Există club de carte. Și de drumeție. ‎Dar asta nu excită pe nimeni.
‎„Nu, colecționez frunze, merg. ‎Vrei să ne-o tragem?”
‎Ești foarte tăcută.
‎- Eu? ‎- Da.
‎Nu.
‎În ultimele zile, n-am dormit prea mult.
‎Dar tot strălucești.
‎Nici vorbă.
‎Dacă aș avea farmecul tău…
‎Ce farmec, Bego?
‎Ce farmec? Ce-i ăla? Nu am așa ceva.
‎Dacă vrei, o să-ți spun la 22:00, ‎când tipul mă lasă și îmi zice:
‎„Nu, o să te sun eu. ‎Orice ar fi, o să te sun.”
‎Știi?
‎Ești entuziasmată pentru întâlnire.
‎Așa stau lucrurile.
‎Scumpo!
‎Totul e bine.
‎Idoia!
‎La naiba!
‎Juan Mari, nu ne-am văzut de mult.
‎Ce faci?
‎- Mă așteptam la un fișier digital. ‎- Eu sunt de modă veche.
‎Pot pleca?
‎Urăsc să fac asta, Alfredo.
‎Dacă mă întrebai de compania mea, ‎chestia asta nu mai era necesară.
‎Dar de când n-ai mai fost la companie?
‎Nu toți avem succes, ca tine.
‎Nici nu ai început să guști succesul.
‎- Te rog, tată. ‎- Ce va face familia fără mine?
‎Cine îți va mai fi inferior?
‎Ești sigură ‎că nu există clipuri și cu mine?
‎Există?
‎O rogi și pe ea ‎să-și scoată secretele la iveală?
‎Ai terminat? Poți pleca.
‎Cum dorești.
‎Nu vor găsi nimic despre mine.
‎Scuze, César! Poți intra acum.
‎Te așteaptă.
‎Credeam că vom lua prânzul.
‎Mai bine facem afaceri aici.
‎De afaceri e vorba, nu?
‎Am făcut ceva oribil, tată. ‎Absolut oribil.
‎Ți-a zis Idoia?
‎Copiii sunt bine. ‎Dacă te interesează de ei.
‎- Vreau să mă ajuți. ‎- Nu mă amesteca în asta!
‎Nu vreau să știu nimic.
‎- Nu vreau să fiu complicele tău. ‎- N-am venit ca să te amestec…
‎Nu voi plăti pentru greșelile tale. ‎Am finanțat aventura ta în Londra,
‎știind că se va termina ‎ca firma de producție, galeria,
‎excursiile la cerere ‎sau celelalte fantezii ale tale.
‎- Asta nu-i la fel, tată. ‎- Nu.
‎A fost mult mai scump. N-am dreptate?
‎Cum ai decăzut atât?
‎Nepoții mei nu vor duce lipsă ‎de nimic. Îți garantez.
‎Ascultă-mă!
‎- Nu conta pe mine! ‎- La naiba!
‎Sau pe frații tăi, ‎ca să te scoată din necaz.
‎Nu mă pot descurca singur.
‎Lasă-mă să-ți explic!
‎Șterge-te! Nu ieși în halul ăsta!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ai venit și tu ca să-mi pui întrebări?
‎Dna inspector tocmai a plecat. ‎M-a interogat.
‎A vrut să te scoată ‎de pe lista suspecților.
‎Cred că m-a scos.
‎- Doamne! ‎- Și-a făcut treaba.
‎Bineînțeles. ‎Iar eu mi-o fac pe a mea. Nu vezi?
‎- Am vrut să te întreb ceva. ‎- Spune!
‎Ane ți-a zis despre Jokin? ‎E unul din foștii ei iubiți.
‎Habar n-am. Nu vorbeam despre trecut.
‎- Niciodată? ‎- Nu, niciodată.
‎Și ne mergea foarte bine.
‎Stai să mă privești așa toată ziua?
‎- Calmează-te! ‎- Ce e?
‎Nimic. Sunt surprinsă.
‎Nu știam că ești un om din acela.
‎„Un om din acela”? Nu sunt nicicum. ‎Asta e viața mea de zi cu zi, Begoña.
‎Nu mă confesez, nu mă căiesc. ‎Pentru asta, există preotul.
‎De ce să discut de trecut? ‎N-aș rezolva nimic.
‎- Deci vă înțelegeați bine. ‎- Încetează!
‎Încetează! Nu aveam de gând să ne iertăm?
‎Lasă-mă în pace! Bine?
‎Îmi pare rău, Kepa.
‎Și mie îmi pare rău. ‎N-am dormit de două zile.
‎Nu știu cine e acel Jokin.
‎De ce? Crezi că el e vinovatul?
‎Nu știu.
‎Pe el nu-l cunosc. ‎I-am dat un mesaj, ca să-i văd reacția.
‎Zi-mi dacă afli ceva!
‎Desigur.
‎Ai o clipă?
‎Doamne, Bego! Serios?
‎Nici gând. Nicio șansă. Nu.
‎Dar copiii iubesc animalele. ‎Iar ai tăi sunt de la țară.
‎De ce crezi că stătea în casa ta?
‎Când Ane le-a zis despre el, ‎copiii s-au speriat groaznic.
‎Să-l eliberez?
‎Bine. Dar nu în apropierea casei.
‎Bună ziua!
‎- Bună! ‎- Ce vreți să serviți?
‎Fiica mea vrea să-și ceară scuze ‎pentru ce s-a întâmplat cu camera dv.
‎- A avut o zi proastă. ‎- Știu. Înțeleg asta,
‎dar aș vrea să aud de la ea.
‎E un copil.
‎Ba nu. Nu e.
‎Vă aduc aminte ‎că voi ne-ați vânat ca niște hiene.
‎Am pierdut slujbe din cauza asta.
‎Poate așa veți învăța respectul.
‎Ca al dv. pentru soț?
‎- Nu permit… ‎- Scuze!
‎Stai!
‎- Te duc cu mașina? ‎- Merg la antrenamente.
‎Totul va trece.
‎CLIPUL CU MALEN ‎SEX PE PLAJĂ CU MALEN ZUBIRI
‎Când am văzut clipul, m-am bucurat.
‎- Da? ‎- A fost demascată.
‎Dacă ar fi mereu așa simplu… ‎Acum, divorțează de ea!
‎Nu știu. Fără chestiile ‎de genul: „De ce pleci?”
‎„Hai să discutăm!” ‎„Iartă-mă!” Fără din astea?
‎Desigur.
‎- Știți vreun apartament de închiriat? ‎- Înfurie-te, amice!
‎- Mai mult? ‎- Da, mai mult.
‎Femeile ne depreciază.
‎- N-ai citit cartea… ‎- Ce carte?
‎- Ce vrei? ‎- ‎Îmi pare rău, Malen.
‎Hai să ne vedem!
‎Mi-au oferit mulți bani. ‎Nu știi cât am nevoie de ei.
‎Îmi vor lua toate lucrurile, copiii…
‎Nu îndrăzni să-i folosești ‎ca pe o scuză, ticălosule!
‎Nu vreau să știu de ce ai făcut-o. ‎Vreau să știu pentru cine.
‎Îți voi zice tot.
‎- Dar… ‎- Dar ce?
‎M-ai trădat. Mi-ai distrus viața.
‎Și acum îmi ceri bani ‎ca să-mi zici adevărul?
‎Am pierdut totul, Malen. ‎Mi-am pierdut soția,
‎mi-am pierdut copiii, ‎mi-am pierdut demnitatea.
‎Ajută-mă, te rog! ‎Hai să ne ajutăm reciproc!
‎- Pentru numele lui Dumnezeu… ‎- Ieși afară!
‎Nu, ce faci? Trebuie să discutăm. ‎Cum rămâne cu tot ce am împărtășit?
‎Ieși din mașina mea!
‎Ieși afară!
‎Sunt Jokin, prietenul lui Ane.
‎Despre ce vrei să discutăm?
‎Nu asta.
‎- Nu? ‎- ‎Trebuie să-ți zic ceva.
‎Când eram avocat,
‎am avut un client, ‎un om de afaceri foarte important.
‎O angajată de-a lui ‎l-a denunțat pentru hărțuire.
‎I-a acceptat banii ‎fiindcă eu am convins-o.
‎Erau alte vremuri.
‎Asta nu e o scuză.
‎Știi ce-i mai rău?
‎Nenorocitul mi-a oferit ‎o cină extravagantă ca mulțumire.
‎A scăpat ieftin.
‎Nici măcar cina nu l-a costat mult. ‎Nu el era proprietarul restaurantului?
‎Acum știu că mă pot baza pe tine.
‎Și îl credeți?
‎Dacă era vorba de șantaj,
‎ar fi cerut bani înainte, ‎nu după postarea clipului.
‎Ținând cont cine e el.
‎E César Barretxeguren.
‎- Azi, voi merge să discut cu el. ‎- Azi?
‎- Nu cred că… ‎- Fără griji!
‎Voi fi discretă.
‎Sunt sigură că și el va fi discret. ‎Aveți cuvântul meu.
‎Faceți lucrul corect.
‎Ce tot face?
‎Fir-ar!
‎Fir-ar, ce…
‎La naiba!
‎Îmi trebuie o ambulanță! Acum!
‎Da.
‎Subtitrarea: Iulian Țarălungă