EN NETFLIX-SERIE
Ifølge gamle overbevisninger er det fugle,
der bærer vores sjæle, tro og håb op til guderne.
De er de mørke budbringere, der krydser tusmørkehimlen,
og danner evigt skiftende mønstre kaldet: "Formationer".
Men det ord kunne tyde på en slags kommunikation,
en hvisken, en bøn i mørket, når vi tror, at vi har mistet det hele.
Vores fortælling i dag hedder Formationer, og vores instruktør er Jennifer Kent.
FRIHED
FORMATIONER
For dem, der ikke er bekendt med den almindelige ryle,
kunne den ligne en ret uinteressant fugl.
Men for dem, der kender dens betagende flyvemønstre,
kaldet formationer, er denne art et naturvidunder.
Og en kilde til evig mystik.
Her ses en vandrefalk, der håber på at få et måltid.
Man kan se den herude i siden.
Og på et øjeblik svinger rylerne væk fra den i perfekt overensstemmelse
og tager så form, som et timeglas.
Derefter som en kugle.
Og så noget, der minder om en sky.
Til sidst,
og det mest utrolige,
en flyvende fugl.
Ikke én eneste ryle bliver fanget.
Og den stakkels falk går sulten hjem.
BASERET PÅ EN NOVELLE AF GUILLERMO DEL TORO
Men rylerne behøver ikke et rovdyr for at skabe dette fænomen,
de gør det med eller uden en falk i sigte.
Men hvordan og hvorfor deltager så få arter i denne enestående adfærd,
der består af perfekte bevægelsesmønstre, hvor hundredvis, tusindvis,
endda millionvis indgår uden nogen form for sammenstød eller forvirring?
Forskere og ornitologer har i årtier forsøgt at finde ud af hvorfor.
På det seneste har man endda talt om mystiske begreber såsom naturlig telepati.
Vi er ikke helt overbeviste om,
at der foregår noget så mystisk som fugle-tankelæsning.
Men vi er helt og holdent opsatte på at finde svar.
Vi vil gerne takke hr. og fr. Montague,
vores velgørere, som er til stede her i aften.
Mange tak for jeres generøsitet.
Og i særdeleshed for vores nye filmkamera.
Det er en luksus, som vi aldrig ville have haft råd til,
og som vil gøre en stor forskel for vores forskning.
For at vise vores taknemmelighed vil vi vise et uddrag af en optagelse,
som Edgar optog for nylig af stære, en prøvefilm.
Det er Nancy, I bør lykønske. Hun er hjernen bag det.
-Hvor har du filmet det? -I det nordlige New York.
-Har du brugt et kamera før? -Nej, ikke sådan et.
De er en af de få overlevende fra forhistorisk tid.
Meget mindre, selvfølgelig,
men uforandret, hvilket jeg finder fascinerende.
Jeg er også en stor tilhænger af forskning.
Giv mig en stak bøger, så er jeg lykkelig.
Hvad med dig, fr. Bradley?
Hvad elsker du allermest ved fugle?
Deres frihed.
Hvem ville ikke gerne flyve væk fra det hele en gang imellem?
Jeg er glad for at høre, at I skal på felttur.
Endelig sker det. Vi har planlagt det i månedsvis.
Det bliver godt for jer begge.
Efter alt det, I har været igennem.
Det gør mig ondt, Edgar.
Jeg har villet ringe i månedsvis, men…
Hvis der findes en Gud, er han meget ond.
I kommer på et koldt og stormfuldt tidspunkt.
-Det perfekte tidspunkt for rylerne. -De er overalt på øen nu.
Dem er der ikke mangel på.
Huset ligger tæt på bugten, og de er omkring det.
Er der et hus der?
Min kone har klargjort nogle værelser til jer.
Det er længe siden, at nogen har brugt det.
Det er ikke et luksushotel, men det er beboeligt.
Det havde I ikke behøvet.
Vi kunne ved gud ikke lade jer bo i telte i dette vejr.
-Vi er vant til det. -Jeg fik generatoren op at køre.
Så I har elektricitet, rindende vand og et tag over hovedet.
Det er meget pænt af dig.
Sig mig, den ting de gør,
når de flokkes sammen på den måde, hvorfor i alverden gør de det?
Jeg troede, at det var en hytte. Det er enormt.
Hvem i alverden har dog haft behov for at bygge et så stort hus her?
Uden noget i nærheden.
De tidligere ejere gav det til staten, de havde flere penge end fornuft.
Har nogen boet her permanent?
Ejeren byggede det vist til sin datter. Skal jeg følge jer ind?
Vi beklager. Huset er så stort, at vi kunne ikke rydde det hele.
Dette er luksus for os. Virkelig.
Der er frisk brænde til pejsen hernede.
Det samme i soveværelserne ovenpå.
Og komfuret er et brændekomfur.
Der er masser af brænde udenfor. Jeg viser jer generatoren, når jeg går.
TIL MIN ELSKEDE
Jeg kommer igen næste søndag for at aflevere flere forsyninger.
Endnu engang tak.
Nyd fuglekiggeriet.
Tester.
Den 5. oktober 1951, første dag på Big Harbor Island.
En stor flok er ved at samles på sandbanken,
og jeg har lige set en vandrefalk højt oppe.
Jeg kommer nu.
Nu kommer de.
Mine små vidundere.
Hvor betænksomt.
Nye håndklæder, nye lagner.
Det havde de ikke behøvet.
De har nok kun fået en skilling af Cornell.
De er bare gode mennesker.
Jeg er så glad for, at vi er her.
Jeg er meget træt.
I morgen er vores første hele dag.
Jeg forstår.
Jeg har ikke fået sovet.
Det er helt i orden.
Den 5. oktober 1951, kl. 18:00, Big Harbour Island.
Et stort antal ryler er ved at samles på sandbanken.
Cirka 30.000…
-Hvad skete der? -Det aner jeg ikke.
Jeg tjekker det, bare gå i seng igen.
Gå bare.
Jeg har lavet sandwicher til dig.
Tak.
-Spis dem. -Det skal jeg nok.
Har du spist sandwichen?
Ja, den var lækker.
Vi ses om lidt.
Ville det være i orden, hvis jeg ikke kom forbi?
Jeg er nødt til at oprette mit katalogiseringssystem.
Du kan fastgøre den mikrofon, jeg efterlod.
-Den har en bred dækning, jeg ordnede den. -Fint.
Jeg kan begynde på aftensmaden.
Hallo?
Hej.
Jeg er herinde.
Hvad laver du her i mørket?
Du ødelægger dine øjne.
De er allerede ødelagt.
Du gik glip af en fantastisk en i aften. Muligvis den allersmukkeste.
-Det siger du altid, når jeg ikke er der. -Vel gør jeg ej.
Gør jeg?
-Jeg fik vist optaget et godt lydspor. -Tak.
-De var meget støjende. -Vidunderligt.
-Jeg har lavet en gryderet. -Du er vidunderlig.
Jeg tænder op i pejsen.
Brontë-søstrene, Madame Bovary,
Forbrydelse og straf.
-Tess d'Urbervilles. -Sikke da et muntert udvalg.
Hvad læser du?
"Rylernes parringsvaner i det våde tundraområde i Canada."
Det lyder ophidsende.
Det er det også.
Vi beskæftiger os ikke engang med dem i parringssæsonen.
Alle aspekter af deres adfærd kunne være et spor.
Hvordan de parrer sig, bygger reder og skaffer føde.
Hvorfor laver de ikke formationer i ynglesæsonen eksempelvis?
De har for travlt med at elske.
Ryle-dansen
Kom nu.
-Nej. Jeg vil læse. -Vær nu sød.
Kom.
Vær nu sød.
Edgar, lad være.
Jeg har ikke lyst.
Du har aldrig lyst.
Edgar.
-Edgar! -Hvad?
Hvad i himlens navn laver de?
-Er de syge? Søger de ly for kulden? -De er bygget til at kunne modstå kulden.
Jeg har aldrig hørt om en ryle, der hviler sig over buskniveau,
og bestemt ikke på et loft.
Mine kære, små ryler,
hvad laver I?
Jeg er ved at optage.
Edgar?
TÆND / SLUK
Jeg fryser så meget.
Og?
De lyder anderledes, mere melankolske.
Hørte du det ikke?
Hørte hvad?
Giv dem til mig.
Hvad hørte du?
Du har slet ikke sovet. Du er meget træt.
Jeg har lyttet til det flere gange.
-Jeg forstår ikke, hvad der er sket. -Har du mon brugt et gammelt bånd?
Har jeg nogensinde gjort det? Jeg er ikke dum.
Du skal ikke blive sur på mig.
Det ville nok hjælpe, hvis du sagde, hvad jeg skal lytte efter.
Nå, men altså.
Det var godt, så længe det varede.
"De ruller som et beruset fingeraftryk over himlen."
Richard Wilbur.
Han taler om formationer.
Smukt digt.
Hvad?
"De ruller som et beruset fingeraftryk over himlen."
Hvad gør det?
Formationerne.
Det er da godt.
Jeg kan ikke finde et eneste eksempel på, at ryler hviler sig i en bygning.
Er det ikke underligt?
Det vil højst sandsynligt tage os mange år at finde ud af det.
Det er, som om de er tiltrukket af huset.
Tiltrukket? Til dette hus? Det er rent gætværk.
Hvorfor overnatter de her i huset og ingen andre steder på jorden?
Som vi kender til.
Huset giver mig kuldegysninger.
Det gør gamle huse.
De er uhyggelige. Må jeg læse mere for dig?
Hvad lavede denne familie her?
-Den på væggene. -Det ved jeg ikke, min egen.
Hvorfor rejste de og lod alle deres møbler og ejendele stå og samle støv?
I årtier?
Du får den der rynke, lige der,
når du prøver på at løse et mysterium.
-Jeg bør ikke rynke brynene. -Nej, jeg kan lide det. Det er sexet.
Du er sexet.
Vær nu ikke fjollet.
Jeg elsker dig, skøre fugledame.
Elsker du mig?
Jeg har hovedpine.
Edgar.
Du skal ikke røre mig.
-Hvorfor ikke? -Af hvilken grund?
Grunden er, at jeg elsker dig.
Undskyld.
-Jeg har bare brug for… -Mere tid.
Det er klart.
Jeg ville ikke gøre dig ked af det.
Jeg lader dig være.
Edgar.
Jeg fryser så meget.
-Hvem er der? -Hvad er der galt?
Jeg havde mareridt.
Undskyld.
Det er så kvælende herinde med pejsen.
Må jeg åbne det, bare lidt?
Ja.
Har du noget imod, at jeg sover ved vinduet?
Det er fint.
FRIHED
Det er smukt.
Synes du ikke, at det er mærkeligt?
Hvordan?
Hvilket ord er det, jeg altid nævner,
når nogen spørger mig, hvorfor jeg er tiltrukket af fugle?
Du griner af det.
-Du taler altid om deres frihed. -Ja, det er rigtigt.
Frihed.
Det er en følelse, som mange får, når de ser på en formation.
Jeg har ondt af hende.
Hvad mener du?
Det ved jeg ikke. Det gør jeg bare.
Hun boede i dette store hus helt alene.
Hun havde sin mand og søn her, ser det ud til. Hun var ikke alene.
Det er et meget nøjagtigt broderi. Hun må have været en ihærdig fuglekigger.
Hvad har jeg nu gjort?
-Jeg ved ikke, hvad du vil have mig til. -Intet.
Jeg ved det ikke.
Bare glem det.
-Fik du arbejdet meget i dag? -Der er andet i livet end arbejde.
Jo, men vi er her for at arbejde.
-Du ville, at jeg tog en pause af og til. -Ja.
Det er meget smukt.
Men når jeg ser på det,
bliver jeg ked af det.
Hendes arm er udstrakt.
Hun må have følt sig meget fanget her.
Det kan jeg leve mig ind i.
Ava.
TIL MIN ELSKEDE
JEG KAN IKKE VENTE TIL AT HOLDE OM DIG. DU SKAL IKKE BEKYMRE DIG OM MIN KONE.
Han skrev, at han ville forlade sin kone når han kom tilbage,
men da krigen så sluttede, gik han tilbage til sin kone. Han sagde:
"Jeg kan ikke være sammen med dig, min elskede. Jeg er sønderknust.
Jeg er nødt til at respektere mit ægteskab." Og bla bla.
Hun må have sagt, at hun var gravid. Han skriver om at betale til et barn.
Han virkede som en sjuft fra første brev af.
Det kom nok bag på hende. Hun var fuldstændig forelsket…
Du er alt for højlydt.
Han har aldrig boet her.
Han var ikke en del af familien, selvom det ser sådan ud på billederne.
-Hvorfor interesserer deres historie dig? -Hvorfor?
Fordi jeg vil vide, hvordan de endte på denne ø alene.
Det er trist.
Vi bor i deres hus.
Giver det dig ret til at læse alle deres personlige breve?
Er det så forkert at læse en død persons breve?
Ja, det er.
Hvordan ved du, at de er døde?
Det fornemmer jeg.
Du har en videnskabsmands hjerne.
Hvornår er du begyndt at stole på fornemmelser i stedet for fakta?
Ja, Edgar. Gud forbyde, at jeg skulle føle noget.
Nogle folk ser spøgelser, når de træder ind i et gammelt, faldefærdigt hus.
Nogle folk?
Jeg er ikke "nogle folk". Og jeg tror ikke på spøgelser.
Du er mere interesseret i ukendte folk, end i dit eget arbejde.
-Jeg har viet mit liv til dette arbejde. -Det ved jeg.
Jeg har arbejdet hårdere end nogen af de mænd,
der skøjter gennem universitetet og tror, at de er Guds gave.
Det ved jeg godt, undskyld.
Tilgiv mig for at være interesseret i noget andet end fugle i fem minutter.
Edgar.
Ja?
Rylerne er tilbage.
Jeg kommer snart.
Det er lige blevet interessant.
Jeg kommer, så snart jeg kan.
Min mor er vred på mig.
Hvad har du gjort?
-Hvor har du været? -På arbejde.
-Du ville jo komme, så snart du kunne. -Jeg passede mit arbejde.
Åbn døren!
Ikke så hårdt. Den er bange, du dræber den.
-Nancy. -Vær nu sød. Sæt den ned.
Skat, halsen er brækket.
Den lille stakkel.
Alt er dog ikke tabt. Museet har altid brug for flere skind.
Er du okay?
Ja.
Ja, selvfølgelig.
Jeg fryser så meget.
Hvad har du gjort?
Nancy.
Nance!
Bare rolig.
Det er okay, skat.
Døren åbnede sig af sig selv.
Og så var der noget…
Noget…
Det er et gammelt hus, alt knirker og knager.
Kom ud med det.
Du har slet ikke grædt. Ikke siden…
…det hele skete.
Det ville gøre dig godt at komme ud med det.
I går sagde du, at du ikke ville have, at jeg følte noget.
-Det sagde jeg ikke. -Du sagde, at jeg var uvidenskabelig.
Da jeg stolede på følelserne.
Nej, jeg var overrasket over, at du stolede på dine følelser.
Det ville jo også være helt forfærdeligt.
Nej, Nance. Jeg ved ikke…
Så hvilken kone skal jeg være?
Den, der føler, eller den, der ikke gør?
Beklager. Jeg er ikke perfekt.
Jeg gør mit bedste.
Nå ja, du gør dit bedste.
Jeg vil ikke tale mere om det.
Jeg vil bare sove.
Hej.
-Jeg har alt det, I bad om. -Fantastisk.
Hr. Grieves?
Kan du fortælle mig, hvem der boede i huset?
Ingen har boet her i årtier.
Ja, det ved jeg. Men hvem er de folk på væggene?
Jeg ved godt, at det lyder fjollet, men jeg har set nogle ting
her.
Det er alt. Nogle meget underlige ting.
Hvad mener du?
Hvorfor boede hun helt herude?
Alene med sin søn.
Hendes familie anbragte hende her.
Det var for afsides.
Og det gik ikke.
Hvordan gik det ikke?
Drengen døde.
Hvordan?
Hr. Grieves, hvordan døde han?
Han druknede.
Hun druknede ham, ikke sandt?
Og hvor er moderen nu?
Vær nu sød, hr. Grieves.
Hun tog sit eget liv.
Det skete for 30 år siden, fr. Bradley. Hvad mere kan jeg sige?
Jeg ville gerne have vidst det.
Min kone og jeg gjorde alt for at give jer et sted at bo,
for at undgå denne frygtelige kulde.
Vi gjorde virkelig en indsats.
Selvfølgelig, og vi er meget taknemmelige.
Folk siger, at de ser ting her,
men det er bare en sygelig fascination af andres elendighed.
-Folk ser, hvad de vil se. -Selvfølgelig.
Det er alt sammen noget vrøvl.
Jeg tror ikke på spøgelser.
-Hvad drejede det sig om? -Hvilket?
Din lange, heftige samtale med opsynsmanden?
Intet.
Det var ikke ingenting.
Hvordan skal jeg hjælpe dig, hvis du aldrig fortæller mig noget?
Når jeg fortæller dig noget, er det aldrig det, du gerne vil høre.
Jeg vil vide det.
Det vil jeg.
Jeg spurgte ham om dem, der boede her.
Moderen og barnet.
Udmærket.
Fordi jeg har set og hørt dem, lige siden vi kom hertil.
Hvad mener du?
Jeg har set og hørt dem.
Her i huset.
Deres stemmer og deres skikkelser.
Og jeg ville sætte meget stor pris på det, hvis du ville tro på, hvad jeg sagde.
Du har ikke sovet ordentligt i et helt år.
Selv fornuftige, rationelle mennesker ser og hører ting, når de ikke har sovet.
Lad være med…
Jeg har ikke set spøgelser eller nisser, kun et stort, trist, gammelt hus.
Så tilgiv mig. Jeg prøver at forstå det.
Sig ikke, at du prøver at forstå det, som var jeg skør.
Jeg har aldrig sagt, at du er skør.
Du har fået det værste slag, som en mor eller nogen anden kan få.
Jeg er meget bekymret for dig.
Hvorfor handler det kun om mig? Du gennemgik det også.
Fortæl mig dog, hvordan du har det.
Fint! Jeg føler mig fortabt.
Jeg er vred.
Jeg er fuldstændig knust.
Og jeg forstår dig ikke.
Jeg forstår det ikke.
Vores elskede Ava døde,
og du har ikke fældet en eneste tåre i hele det år, der er gået
Skal jeg græde nu?
-Får du det så bedre? -Selvfølgelig ikke.
Jeg troede bare, at en mor ville græde over sit barn.
Vi tog herhen for at få det bedre,
men nu hvor vi er her, bekymrer du dig mere om disse mennesker,
disse døde mennesker, end du gør om din egen datter.
Du spurgte, hvordan jeg har det.
Det er sådan, jeg har det.
Du har ikke lukket mig ind én eneste gang i løbet af dette forfærdelige år.
Jeg forsøger.
Det gør jeg virkelig, men jeg føler, at du bare glider væk.
Mit højeste ønske er, at vi skal blive sammen, men jeg ved ikke…
Jeg sover hernede i nat.
Jeg tager til min arbejdsstation tidligt i morgen før daggry.
Medmindre du ønsker, at jeg bliver.
Bare
sig det, Nance.
Så gør jeg det.
Du kan fange mig på radioen.
Edgar.
Sov nu
Sov nu, mors lille baby
Sov nu
Min mor er vred på mig.
Hvad har du gjort?
Stop!
Lad ham være!
Min mor er vred på mig.
Og jeg ved ikke hvorfor.
Lille skat.
Din mor har gjort noget slemt mod dig.
Du kom til skade.
Og du lever ikke længere.
Du har ikke gjort noget forkert.
Du var det perfekte barn.
Jeg fryser så meget.
Det er så mørkt.
Kom ind i lyset, lille skat,
hvor det er varmt. Kan du det?
Tag min hånd.
Så vil du ikke længere være alene og fryse.
Løb ind i lyset, lille skat.
Du er i sikkerhed.
Løb ind i lyset.
Løb ind i lyset!
Hvad har du gjort?
Nej!
Nancy?
Nance?
Edgar.
Ja.
Er du okay?
Undskyld.
Det må du undskylde.
Jeg har været så fortabt.
Selvfølgelig, min skat, det forstår jeg godt.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig, min skat.
Utroligt meget.
Jeg vil gerne tale om Ava.
Tekster af: Kathrine Bastías-Bech