EN NETFLIX-SERIE
Enligt forntida tro
bär fåglar våra själar, vår tro och vårt hopp till gudarna.
De är mörka budbärare som flyger kors och tvärs över himlen
och formar föränderliga figurer som kallas murmurationer.
Men det ordet för tankarna till en röst, en viskning,
en bön yttrad i mörkret när vi tror att allt är förlorat.
Vår berättelse idag är "Flyga i flock",
och regissör är Jennifer Kent.
FRIHET
FLYGA I FLOCK
Om man inte känner till kärrsnäppan ser den inte särskilt anmärkningsvärd ut.
Känner man till dess häpnadsväckande flygformationer,
som kallas murmurationer,
är arten ett naturens mirakel.
Ett oändligt mysterium.
I det här fallet tycks en pilgrimsfalk vara ute efter en måltid.
Man ser den längst ut i bild.
På ett ögonblick svänger kärrsnäpporna unisont undan
i formen av ett timglas.
Och sen en sfär.
Och sen nåt som liknar ett moln.
Och slutligen, otroligt nog,
en flygande fågel.
Ingen kärrsnäppa fångas. Den stackars falken får gå hungrig.
BASERAD PÅ NOVELLEN AV GUILLERMO DEL TORO
Kärrsnäpporna kan formera sig även utan att bli hotade.
De gör det även utan falkens närvaro.
På vilket sätt och varför deltar ett fåtal arter i såna uppvisningar,
där perfekta mönster bildas av hundratals, tusentals,
ibland miljontals individer utan kollisioner eller förvirring?
Forskare och ornitologer har försökt besvara frågan i årtionden.
På sistone har man till och med talat om koncept som naturlig telepati.
Vi är inte helt övertygade om att det pågår nåt så mystiskt som tankeläsning,
men vi hänger oss åt sökandet efter svar.
Vi vill uppmärksamma mr och mrs Montague, våra välgörare, som är på plats ikväll.
Tack för er generositet, särskilt för den nya filmkameran.
Det är en lyx vi aldrig har haft råd med, och den kommer att vara till stor hjälp.
Som tack vill vi visa ett litet klipp som Edgar tog på starar
för att öva.
Gratulera Nancy istället. Hon är hjärnan bakom allt.
-Var filmade du det? -Upstate New York.
-Har du använt en kamera förut? -Nej, inte den.
Det är en av få överlevare från forntiden.
Mycket mindre, så klart, men ganska oförändrade,
så det är fascinerande.
Och jag älskar forskning.
Sätt mig i ett rum med böcker, så är jag nöjd.
Du då, mrs Bradley?
Vad tycker du mest om med fåglar?
Deras frihet.
Vem skulle inte vilja flyga sin väg från världen ibland?
Det gladde mig att höra om exkursionen.
Ja. Vi har planerat den i månader.
Goda nyheter för er båda.
Efter allt som hänt.
Mitt deltagande, Edgar.
Jag tänkte ringa dig, men…
Om det finns en Gud är han onekligen grym.
Vilken dag ni valde. Kallt och blåsigt.
-Perfekt för kärrsnäpporna. -Det råder ingen brist på dem på ön nu.
Huset ligger nära bukten och de är i närheten.
-Finns det ett hus? -Frugan har förberett några rum åt er.
Ingen har använt det på ett tag. Det är inte Ritz, men fullt beboeligt.
Det hade ni inte behövt.
Ni kan ju inte tälta i sånt här väder, i jösse namn.
-Vi är vana. -Jag fick igång generatorn.
Ni kommer att ha elektricitet, rinnande vatten och tak över huvudet.
Vad snällt.
Berätta. Det där de gör, när de flyger i flock…
Varför gör de så egentligen?
Jag väntade mig ett torp. Det är ju enormt.
Vem i hela friden har byggt ett så stort hus här?
Här finns ju inget annat.
De förra ägarna skänkte det till staten. Mer pengar än vett.
Har nån bott här året om?
Ägaren byggde det till sin dotter, tror jag. Ska vi gå in?
Ursäkta. Det är ett stort hus, så vi hann inte städa allt.
Det är rena lyxen för oss.
Jag har tagit in ved till eldstäderna här nere
och till sovrummen där uppe.
I köket finns det en vedspis.
Det finns gott om ved. Jag ska visa er.
Och jag ska visa er generatorn på vägen ut.
TILL MIN ÄLSKADE
Jag kommer tillbaka med förnödenheter nästa söndag.
Tack igen.
Lycka till nu.
Testar, testar.
Femte oktober 1951. Första dagen på Big Harbour Island.
En stor flock samlas på sandrevet och jag ser en pilgrimsfalk i skyn.
På väg.
Nu kommer de.
Mina små skönheter.
Vad omtänksamt.
Rena handdukar och sängkläder.
Det behövdes inte. De får nog inte mer än en spottstyver för det.
De är bara fina människor.
Det gläder mig att vi är här.
Jag är väldigt trött.
Det är första heldagen i morgon.
Självklart.
-Jag har sovit så dåligt. -Det är inga problem.
Femte oktober 1951, kl. 18.00 på Big Harbour Island.
Ett stort antal kärrsnäppor samlas i bukten.
Ungefär 30 000…
-Vad hände? -Ingen aning.
Jag kan kolla. Gå och lägg dig, du.
Gå, du.
-Jag gjorde smörgåsar till dig. -Tack.
-Ät upp dem. -Jadå.
Åt du upp smörgåsen?
Ja, den var jättegod.
-Vi ses snart. -Gör det nåt om jag inte kommer ikväll?
Jag måste fixa katalogiseringssystemet.
Mikrofonen kan stå kvar.
-Jag förberedde den. -Inga problem.
Jag kan börja med middagen.
Hallå?
Hallå!
Här inne.
Varför sitter du här i mörkret? Du förstör ögonen.
De är redan förstörda.
Du missade en riktig skönhet ikväll, den vackraste av dem alla.
-Så säger du jämt när jag inte är där. -Inte, då.
Gör jag det?
-Jag fick bra ljud, tror jag. -Tack.
-De var högljudda. -Härligt.
Jag gjorde en gryta.
Du är underbar.
Jag fixar en brasa.
Systrarna Brontë, Madame Bovary,
Brott och straff.
-Tess av d'Urberville… -Munter läsning.
Vad läser du?
"Parningsritualer hos kärrsnäppor i Kanadas våta tundra".
Det låter utmanande.
Det är det.
Vi hanterar inte ens parningstiden.
Alla sidor av deras beteende kan ge en ledtråd.
Hur de parar sig, sätter bo, skaffar mat…
Varför bildar de inga murmurationer under parningssäsongen?
De har väl fullt upp.
Som en kärrsnäppa
Kom igen.
-Nej. Jag vill läsa. -Snälla.
Kom.
Snälla.
Låt bli, Edgar.
Jag är inte på humör.
Du är aldrig på humör.
Edgar.
-Edgar! -Vad är det?
Vad i hela friden gör de?
-Är de sjuka? Skyddar de sig mot kylan? -De är gjorda för kyla.
De brukar aldrig övernatta högre upp än i en buske,
absolut inte på vindar.
Kära små kärrsnäppor, vad håller ni på med?
Jag spelar in.
Edgar?
Jag fryser så.
Nå?
De låter annorlunda, mer melankoliska.
Hörde du det inte?
Vadå?
Ge mig dem.
Vad hörde du?
Du har inte sovit. Du är väldigt trött.
Jag lyssnade på det flera gånger.
-Jag förstår inte. -Tog du ett gammalt ljudband?
Jag återanvänder inte ljudband. Så dum är jag inte.
Du behöver inte fräsa åt mig.
Kan du inte tala om vad det är jag ska höra?
Ja ja…
Det var kul så länge det varade.
"De far fram som ett berusat fingeravtryck över skyarna."
Richard Wilbur. Han skriver om murmurationer.
En fin dikt.
Vad?
"De far fram som ett berusat fingeravtryck över skyarna."
Vilka då?
Murmurationer.
Vad bra.
Jag hittar ingenting om kärrsnäppor som övernattar i byggnader.
Är det inte märkligt?
Det kommer att ge oss huvudbry i åratal.
Det är som om de dras till det här huset.
Dras? Till det här huset? Nu tar du väl ändå i.
Varför övernattar de här, men inte i nån annan byggnad?
Så vitt vi vet.
Huset ger mig kalla kårar.
Gamla hus gör det. De är läskiga. Ska jag läsa lite till?
Vad gjorde familjen här?
-Den på väggarna. -Jag vet inte, älskling.
Varför lät de alla sina möbler och ägodelar samla damm här
i årtionden?
Du får ett veck precis där när du försöker lösa en gåta.
-Jag borde inte rynka pannan. -Det är sexigt.
Du är sexig.
Fåna dig inte.
Jag älskar dig, galna fågeldamen.
Älskar du mig?
Jag har ont i huvudet.
Edgar…
Rör mig inte!
-Varför inte? -Vad är vitsen?
Att jag älskar dig.
Förlåt.
-Jag behöver bara… -Mer tid.
Jag vet.
Jag ville inte göra dig upprörd.
Du ska få vara i fred.
Edgar.
Jag fryser så.
-Vem är det? -Vad är det?
Jag drömde en mardröm.
Förlåt.
Det blir så instängt här med brasan.
-Får jag öppna fönstret lite? -Ja.
Får jag sova närmast fönstret?
Visst.
FRIHET
Det är vackert.
-Men är det inte lite märkligt? -På vilket sätt?
Vad brukar jag svara när nån undrar varför jag dras till fåglar?
Du skrattar åt det.
-Du pratar om deras frihet. -Precis.
Frihet.
Många känner så när de ser på murmurationer, Nance.
Jag lider med henne.
Vad menar du?
Jag vet inte. Jag bara gör det.
Att bo i det här stora huset helt ensam…
Hon verkar ha haft sin make och son här. Hon var inte ensam.
Broderiet är naturtroget. Hon måste ha varit fågelskådare.
Vad har jag gjort nu?
-Jag förstår inte vad det är du vill. -Ingenting.
Jag vet inte.
Glöm det.
-Har du fått mycket gjort idag? -Livet handlar inte bara om jobb.
Jag vet, men vi är här för att jobba.
-Du ville att jag skulle ta en paus. -Ja.
Det är vackert.
Men när jag ser på det
känner jag mig bara ledsen.
Hennes utsträckta arm…
Hon måste ha känt sig fången här.
Jag förstår henne.
Ava.
TILL MIN ÄLSKADE
JAG LÄNGTAR EFTER ATT FÅ HÅLLA OM DIG. OROA DIG INTE FÖR MIN FRU.
Han skrev att han skulle lämna sin fru efter kriget,
men när kriget tog slut gick han tillbaka till frun. Han sa:
"Nej, jag kan inte vara med dig. Jag är förkrossad.
Jag måste hedra mitt äktenskap." Bla, bla, bla.
Hon måste ha berättat att hon var gravid, för han nämner ett barn.
Jag visste direkt att han var en odåga.
Hon anade nog ingenting. Hon var upp över öronen…
Du pratar för högt.
Han bodde aldrig här. Han var inte en del av familjen,
även om det ser ut så på fotona.
Varför är du så intresserad av dem?
Varför?
Jag vill veta hur det kom sig att de hamnade här på ön.
Det är sorgligt.
Och vi bor i deras hus.
Ger det dig lov att läsa deras privata brev?
Är det så fel att läsa en död persons brev?
Ja, det är det.
Hur vet du att de är döda?
-Magkänslan. -Du har en forskares hjärna.
Sen när går magkänslan före fakta?
Du har rätt. Gud förbjude att jag har känslor.
Så fort vissa går in i ett gammalt hus börjar de se spöken.
Vissa?
Jag är inte "vissa".
Och jag tror inte på spöken.
Du intresserar dig mer för främlingar än för ditt arbete.
-Jag har ägnat mitt liv åt det här. -Jag vet.
Jag har arbetat hårdare än alla karlar som glider fram i korridorerna på Cornell.
Jag vet. Förlåt.
Ursäkta att jag intresserar mig för nåt annat än fåglar en stund.
Edgar.
Ja?
Kärrsnäpporna är tillbaka.
Jag kommer om en stund.
Det händer intressanta saker.
Jag kommer så fort jag kan.
Mamma är arg på mig.
Vad har du gjort?
-Var har du varit? -Jag har jobbat.
-Du skulle komma så fort du kunde. -Jag jobbade.
Öppna dörren.
Ta inte så hårt i den. Du kommer att döda den.
-Nancy… -Sätt ner den.
Älskling, nacken är bruten.
Stackars liten.
Ja ja. Museet behöver alltid fler skinn.
Är allt bra?
Ja.
Naturligtvis.
Jag fryser så.
Vad har du gjort?
Nancy.
Nance!
Det är ingen fara.
Ingen fara, älskling.
Dörren öppnades av sig själv.
Och sen var det nåt som…
Nåt som…
Huset är gammalt. Allt rör sig och knarrar.
Släpp ut det, Nance.
Du har inte gråtit alls. Inte sen…
…det hände.
Det skulle vara bra för dig.
Igår ville du inte att jag skulle ha känslor.
-Så sa jag inte. -Att det var ovetenskapligt med känslor.
Nej, det förvånade mig att du litade på din känsla.
Vore det så förfärligt?
Nej. Jag vet inte vad jag ska…
Vilken fru vill du att jag ska vara?
Den med känslor eller den utan?
Förlåt mig. Jag är inte perfekt.
Jag försöker.
Ja, du försöker.
Jag vill inte prata mer.
Jag vill bara sova.
Hej.
-Jag har allt ni bad om. -Så bra.
Mr Grieves?
Kan du berätta vem som bodde i huset?
Ingen har bott här på årtionden.
Jag vet. Men vilka är människorna på bilderna?
Det låter säkert dumt, men jag har sett en del saker här.
Det är allt. En del märkliga saker.
Vad menar du?
Varför bodde hon här ute?
Ensam med sin son?
Familjen satte henne här.
Det var för isolerat. Det funkade inte.
På vilket sätt?
Pojken dog.
Hur då?
Snälla mr Grieves. Hur dog han?
Han drunknade.
Hon dränkte honom, eller hur?
Och var är mamman nu?
Snälla mr Grieves.
Hon tog livet av sig.
Det var för 30 år sen, mrs Bradley.
-Vad skulle jag ha sagt? -Jag hade velat veta.
Vi gjorde allt för att ni skulle ha tak över huvudet i den här bistra kylan.
-Vi ansträngde oss verkligen. -Ja, och vi är mycket tacksamma för det.
Folk säger sig se saker här, men de är bara besatta av andras misär.
-Man ser det man vill se. -Självklart.
Det är rent nonsens.
Jag tror inte på spöken.
-Vad var det där? -Vilket då?
-Ditt långa samtal med fastighetsskötaren. -Inget.
Det var inte inget.
Hur ska jag kunna hjälpa dig när du aldrig berättar nåt?
När jag försöker berätta nåt vill du inte lyssna.
Jag vill veta.
Det vill jag.
Jag frågade om de som bodde här.
Mamman och barnet.
Okej.
För jag har sett och hört dem ända sen vi kom hit.
Vad menar du?
Jag har sett och hört dem.
I det här huset.
Deras röster och skepnader.
Och det skulle vara underbart, Edgar,
om jag kunde berätta det för dig och bli trodd.
Jag vet att du har sovit dåligt i ett helt år.
Även rationella människor ser och hör saker när de inte får sova.
-Snälla, låt bli… -Jag har inte sett nåt.
Inga spöken eller nåt, bara ett gammalt hus.
Så förlåt mig. Jag försöker förstå.
Du säger det som om jag var galen.
Jag sa inte att du var galen!
Du har varit med om det värsta en mamma kan vara med om och jag är orolig för dig!
Varför handlar det alltid om mig?
Du var också med om det.
Varför berättar inte du vad du känner?
Okej! Jag känner mig vilsen!
Jag känner mig arg och fullständigt förkrossad.
Och jag förstår dig inte.
Jag förstår inte hur vår älskade Ava kunde dö
utan att du har gråtit en enda tår på ett helt år.
Ska jag gråta för dig? Blir det bättre då?
Nej, men jag trodde att en mamma skulle gråta över sitt barn.
Vi reste hit för att må bättre, men nu när vi är här
verkar du bry dig mer om döda främlingar än din egen dotter.
Du frågade vad jag känner.
Det är så jag känner.
Du har aldrig släppt in mig, inte en enda gång under det här året.
Jag försöker och försöker, men känner bara att du glider undan.
Jag vill mer än nåt annat att vi ska hålla ihop, men jag…
Jag sover här nere i natt
och går ut till stationen före gryningen.
Om du inte vill att jag stannar.
Bara…
…säg det i så fall. För då gör jag det.
Du når mig på radion.
Edgar.
Sov nu
Sov nu, mammas lilla älskling
Sov nu
Mamma är arg på mig.
Vad har du gjort?
Sluta!
Låt bli honom!
Mamma är arg på mig.
Jag vet inte varför.
Raring.
Din mamma gjorde nåt dumt mot dig.
Hon gjorde dig illa.
Du lever inte längre.
Du gjorde inget fel.
Du var ett perfekt barn.
Jag fryser så.
Det är så mörkt.
Kom till ljuset, raring.
Det är varmt här. Kan du göra det?
Ta min hand.
Du behöver inte frysa och vara ensam mer.
Spring till ljuset, raring.
Du är trygg här.
Spring till ljuset.
Spring till ljuset!
Vad har du gjort?
Nej!
Nancy?
Nance?
Edgar…
Ja.
Är du okej?
Förlåt mig.
Jag är hemskt ledsen.
Jag har varit så vilsen.
Självklart, älskling. Jag förstår det.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Så mycket.
Jag vill prata om Ava.
Undertexter: Love Waurio