EN NETFLIX-SERIE
"Jag målar det jag ser" är ett motto för konstnärer,
och det avslöjar världens många lager för oss.
För bakom allt det vackra återfinns mörkret.
Skönheten ligger i betraktarens öga, men hur är det med skräcken?
Såna syner brukar tillskrivas febriga fantasifoster.
Infall, dårskap.
Men tänk om de inte är det.
Tänk om de är en noggrann notering.
En varning eller ett släktalbum?
Kvällens berättelse är "Modellen".
Regissör är Keith Thomas.
MODELLEN
Hur länge ska jag hålla halsen så här?
Perfektion tar tid.
Det vore synd om ena kullen blev större.
Du skulle bara våga.
Fick inte flickan ledigt?
Rebecca?
Du skulle bara våga.
Rebecca, var är du?
Här, pappa!
BASERAD PÅ NOVELLEN AV H.P. LOVECRAFT
Thurber.
-Tack och lov. Rädda mig från brackorna. -Ge dig.
Vi diskuterade impressionisterna. Smithfield ratade precis Cézanne.
Jag sa bara att jag inte förstår storheten.
Pappa såg en utställning i Paris för två år sen. Urusel, sa han.
Ser du vad jag har att göra med?
Urusel?
Sätt er, mina herrar. Klockan går.
Innan vi börjar vill jag ta upp några saker.
Det är snart dags att lämna in bidragen till årets konsttävling.
Om ni inte känner till det,
så kommer verket som kommittén anser är det bästa
ställas ut på Arkham Gallery,
där det kan ses av kritiker och besökare.
En sån möjlighet kan bana väg för en ung konstnär,
vilket förra årets vinnare kan intyga.
Mr Thurber?
Ja, sir.
Dessutom har vi en nykomling i gruppen från och med idag.
Mr Pickman, leta reda på en tom plats.
Gör er klara.
Våra 15 minuter börjar nu.
Rita det ni ser.
Lägg märke till tomrummet vid biceps.
Tänk på grundformerna.
Bygg upp, skugga inte.
Kom ihåg att nacken är en lem.
Fyra minuter kvar.
Vi går efter min klocka, mr Thurber.
Eller är du redan klar?
Jag förstår inte vad det är som är så intressant.
Det är för att du saknar fantasi.
Därför slår Thurber dig i kortspel.
Kåk.
Ni skulle behöva en dos av den nya killens fantasi.
Den nya killen? Pickman?
Han måste vara minst 80 år gammal.
En bortklemad typ, tydligen. Välbärgad släkt.
-Det märks inte. -Modern är från Arkham.
En vän menar att hon tog livet av sig när han var liten.
Fadern blev galen kort därpå.
Tack vare arvet har han strövat omkring i Europa i tio år.
Tja,
om dagens teckning var nåt att gå på, blir han inte långvarig.
Vitsen är ju att rita det man ser, inte ruttnande kött.
-Det kanske var det han såg. -Han tecknar på kyrkogården.
Lite tidigt för att plundra gravar.
Pickman, va?
Richard.
Okej,
Dickie.
Vad har du där?
Jag tror att råttorna tog henne.
Ja, nåt gjorde det.
Gör du sånt här ofta?
Hemsöker kyrkogårdar mitt i natten?
För din fantasi är…
Jag såg din teckning på Bosworths lektion.
Du är duktig.
Jag vet inte om han håller med.
Om det är nåt Bosworth inte tål hos sina studenter, så är det talang.
Han gillar dina verk.
Ska du delta i konsttävlingen?
Det borde du göra. Det är…
…en riktig möjlighet.
Jag är inte så intresserad av tävlingar.
Vad är du intresserad av då, Dickie?
De här är…
…starka.
Mörkret, fulheten, förvanskningen.
Att lida är att leva.
Vi kan inte låta vår sympati
eller altruism
skydda oss från att se sanningen om världen.
Kom igen.
Håll inte inne med det.
Var hittar man de där gäckande sanningarna?
Där rädslan bor.
Du är sen som vanligt.
Ska du inte lämna in nåt?
Jag bestämde mig för att ge er andra en chans.
-Hur går det? -Brutalt, så klart.
Smithfield tror att han kommer att ro hem det.
-Har Pickman synts till? -Han är där inne nu.
Dickie?
Det är fel publik för mitt arbete.
Vad tråkigt.
Jag börjar tvivla på att de har nåt att lära ut.
Vi har en…
Tja, en sorts ritual, jag och några av de andra, efter hård kritik.
Lite skoj.
Du borde följa med.
Vill du se mina målningar?
Gärna.
Du…
Dem har du aldrig visat.
Kom.
De här är lite starkare än de du har sett.
Min släkt har bott i New England i generationer,
sen tiden innan häxprocesserna.
Mamma berättade historier när jag var liten.
Släkthistorier.
Min mormors mormor, Lavinia.
Hon brännmärktes som häxa. En trollpacka.
Brändes på bål.
Det skvallrades om att Lavinia hade dödat sin make under en rit,
och sen serverat hans varma kött till andra häxor.
Ibland när jag vaknade på natten…
…hörde jag dem genom golvet.
Ljuden från deras fest.
Hör du det?
Hör du dem, Will?
Under oss, i jorden, mina släktingar…
Hård natt, Will?
Vet du att det är eftermiddag?
Fan.
Fan!
Ursäkta mig.
-Festen är snart över. -Jag vet. Förlåt.
Jag är här nu.
-Är allt bra? -Javisst. Hur så?
Whisky. Vad du än har.
Vadå? Jag vill bara komma ifatt.
Kom. Vi har väntat.
Det här är min faster, mrs Creighton.
Faster Lizzy, det här är min vän William Thurber.
Min kära brorsdotter menar att du är en duktig konstnär.
Ursäktar du mig en stund? Jag måste hitta pappa.
Självklart.
Hon är en fantastisk ung kvinna.
William, berätta om din konst.
Din specialitet är visst porträtt. Jag älskar porträtt.
Jag har suttit modell för flera porträtt under min…
Är allt bra?
Ursäkta mig.
Will.
Ursäkta.
Det här är min pappa, Charles.
-Hej, William. -Trevligt att träffas.
Will?
Will.
Will, stanna!
-Vad är det? -Jag…
-Vad? -Den där kvinnan.
Kvinnan med din pappa, hon…
Nej, det är inte…
Men hur…
Vad är det som händer med mig?
Den där målningen igår…
Förlåt.
Jag är hemskt ledsen.
Är du det? Du visste hur viktigt det här var för mig.
-Du är full. -Nej…
Det är min pappa!
Jag vet.
Du borde gå.
Snälla. Låt bli.
Det här var ett misstag.
Jag känner inte igen dig längre.
Dickie.
Dickie!
Joe, det underminerar traditionerna inom europeiskt hantverk.
Folk har tröttnat på galenskapen.
Vilka då?
Man kan inte avfärda hela modernismen som värdelös.
Samuels verk, kanske.
Berätta. Vad anser du som sätter tonen här?
Jag tror att ni tycker mer om era tvister än om konst.
Och ni har båda rätt.
Traditionen är viktig.
Den uthärdar.
Men vad är konst i vår moderna värld utan sanning?
Utan risk?
Vem är det här?
En clown.
Vad heter han?
Han har inget namn.
Vi måste nog ge dem namn. Det har de förtjänat.
-Vad ska de heta? -Jag vet inte.
Och det här, vem är det?
Det är herr Grönmun.
Herr Grönmun? Varför det?
Därför fick han en grön mun.
Nån är visst uppe sent ikväll.
Pappa!
Hej.
-Han ville visa dig sina teckningar. -Jaså?
Den gillar jag. Intressant bruk av färger.
Jag ska sätta upp dem på kontoret, så att jag ser dem varje dag.
Okej?
Läggdags. Gå och borsta tänderna. Pappa stoppar in dig sen.
Duktig pojke.
-Är du trött? -Jag är helt färdig.
Helt färdig?
Lugn.
Det går fort.
Ursäkta mig. Hallå?
Hörru!
Will?
-Vad är det? -Inget.
Inget. Ursäkta. Det var bara…
Kunde inte sova.
-Vill du ha en kopp te? -Visst. Gärna.
Älskling, träffade du mannen som kom med den?
Han sa att du känner honom.
Att han heter Pickman och är tillbaka i stan.
Mr Thurber.
Du är tidig.
Återlämna den till konstnären, med checken.
-Den ska bort idag. -Javisst. Har du en adress?
Få det gjort bara!
Tack.
Du ser trött ut, min gosse.
Min…
Min son håller oss vakna.
Visst, ja.
Barn.
Vem väntar vi på?
Ursäkta.
Då börjar vi. Jag öppnar kommitténs möte.
Vi har en del att gå igenom.
Men Joe, det var värst vad du ser pillemarisk ut.
Kan du ta bladet från munnen?
Jag har bjudit in en speciell gäst.
Vi borde överväga att ta med hans verk i utställningen.
Nu blir jag nyfiken.
Mina herrar,
det här är Richard Upton Pickman.
Vi gick på Miskatonic tillsammans.
Du minns förstås William Thurber.
Självklart.
Richard var en slående talang redan då.
I motsats till oss verkar han ha blivit bättre med åren.
Det tillhör inte vanligheterna, men jag bad honom ta med några målningar.
Kan ni göra mig den tjänsten
att följa med till galleriet för en visning?
Det kommer att vara mödan värt.
Ja, varför inte?
-Dr Reid, det här är… -Vi kommer till dig sen.
Joe. Det här är ingen bra idé.
Är du rädd för konkurrens?
Jag känner till Pickman. Vi kan inte visa verken på en utställning.
Tänk att du är en sån dålig förlorare.
Will?
Var har du varit?
Jag vill prata med dig om nånting,
men jag har väldigt ont i huvudet, så…
Vi har besök.
Gör det nåt att jag tittade in?
Det är min uppgift
att fånga själens undertoner.
Dem hittar man inte på konstgjorda gator eller marker som formats av människan.
Om det finns några spöken här,
så är det tama spöken från saltängar
och ytliga hålor. Men min konst…
Tja.
Min konst…
…handlar om det forntida.
Vad intressant.
På universitetet hade Will och jag och pojkarna på Miskatonic
en spiritualistisk fas.
Vi ordnade seanser.
Vi åkallade de döda.
Vi lekte bara, men det var spännande.
Det kändes farligt.
Dickie vill nog inte höra om såna barnsligheter.
En kväll var det inte bara en lek.
Det blev alldeles tyst.
Och mörkt.
Jag menar…
Jag kunde inte se nåt längre. Det kändes som…
Det kändes som om jag var blind.
Och
de andra…
Jag sa aldrig nåt till dem, men…
…det kändes som om…
Det kändes som om jag svävade.
Och sen fick jag en…
En konstig känsla i huvudet. Det var…
Som en sorts surrande?
Ja.
Det var en grej.
För länge sen.
Richard, du måste glädja dig åt debuten på utställningen.
Mer än din kära make, är jag rädd.
Jag är orolig.
Han har blivit allt mer känslig med åldern.
Det kan man också kalla det.
Vi kanske ska avsluta kvällen där.
Det är läggdags för James.
Kom hem till mig.
Se mina verk.
Du kanske borde bjuda in Minot.
Han skulle aldrig förstå!
Tänk på saken.
Snälla.
Tacka din fru för middagen.
Och hälsa James att jag tyckte om vårt lilla samtal.
En sån speciell pojke. Han påminner lite om mig själv.
Du var oartig ikväll.
Jag blev generad.
Blev du?
Du svärmade för honom som en skolflicka.
Richard är den enda av dina vänner som lyckats som konstnär.
Såsom du behandlar honom…
Folk pratar, Will.
På galleriet, i kommittén…
Du beter dig underligt, inte bara med mig.
Du kommer hem sent.
Du är knappt hemma längre. Och när du är här…
…är det som om…
Det känns som om du är på väg att försvinna.
Du måste berätta om du dricker igen.
Jag…
Jag har alltid
försökt se glädjen
och skönheten i allt.
Men med honom och hans verk är det bara…
Mörkret har en förmåga att komma ifatt mig.
Livet kan inte alltid vara vackert.
Nej!
Nej.
Nej!
Är allt bra, gubben?
-Will. En sån överraskning. -Vad sa du till min son?
Svara mig.
Mår han inte bra?
Han vaknade och skrek av skräck.
Jag säger bara det här en gång.
-Håll dig borta från min familj. -Jag trodde att vi var vänner.
Vänner?
Vad mig beträffar är skulden betald nu.
Vad tråkigt att du känner så.
Pengarna var inte det viktiga.
Jag värdesätter din åsikt. Det har jag alltid gjort.
Snälla Will, du kom ju ända hit. Jag vet att du vill se mina nya målningar.
Det är de bästa hittills.
Du måste se dem.
Nej.
Nej, Dickie.
Inte ens om jag lovar att hålla mig borta från din familj?
Om jag drar mig ur utställningen,
förstör alla målningar du anser vara olämpliga
och lämnar dig i fred för alltid?
Skulle du göra det?
Om du följer med mig hem. Nu.
Det måste vara chockerande att se hur det ser ut här inne.
Men…
…mina verk, Will,
är av största vikt.
Jag har varit utan elektricitet i månader.
Den här vägen.
Välkommen in till mina verk.
Känner du den, Will?
Rädslan.
Förbannade råttor.
Det vimlar av dem här.
Gud vet vad de äter.
Det måste ha tagit slut.
Ett ögonblick.
Backa.
Nej!
Nej! Han är min vän.
Backa!
Backa.
Dickie?
-Will… -Nån måste stoppa dig, Dickie.
Jag gör det själv om jag måste! Dina verk äter sig in mig.
Det är bara konst.
Nej!
Du förstår, jag trodde att det var jag.
Att jag var berusad eller såg i syne.
Att jag hade krigsneuroser och var knäckt.
Men det var målningarna.
Det var målningarna hela tiden!
Dina verk kryper in bakom ens ögon
och driver en från vettet.
De gör en vansinnig. Och jag…
Det är världen som är vansinnig.
Det är det som göder rädslan.
Att veta vad som lurar i mörkret.
-Sluta. -Att veta var rädslan bor.
-Låt mig visa dig. -Sluta. Snälla, få det att sluta.
Sluta, Dickie.
Sluta! Vad håller du på med?
Dickie, jag svär!
Måla det du ser.
Det du känner till.
De här väsendena… väsen
…är verkliga.
Nära mig.
Familjeporträtt.
Målningarna kommer inte från mitt huvud.
De kommer från mitt liv.
Nu är det dags för dig att träffa dem.
Dags se vad som väntar oss alla…
…i mörkret.
Dickie.
Dickie, jag…
Herregud.
Allt sitter i huvudet.
Den är enastående, Will.
Reid gjorde det mesta innan jag kom.
Se dig omkring.
Du blir den första som ser den.
-Kom. -Duktig pojke.
Har du sett Joe? Han skulle komma hit idag.
Mr Minot kom hit igår kväll
för att göra några sista justeringar.
Han är nog kvar än.
Är du säker?
Ja.
Joe?
Jag såg den där tavlan brinna, Joe. Hur…
Joe.
Det är jag.
Vad har du gjort?
Han kommer från andra sidan.
-Ingen fara. Jag ska… -Han kommer hit för en festmåltid.
Han kommer från mörkret för att visa oss rädslans skönhet.
Gabriel!
Är allt bra? Du kan väl gå till Gabriel.
-Är du okej? -Ja.
-Säkert? -Självklart. Vad…
Det har hänt en olycka. Det är Joe.
-En olycka? -Du måste ta hem James.
-Vadå för… -Nu, Rebecca.
-Joe är skadad. -Va?
Jag hämtar hjälp.
Ta ut alla Pickmans verk omedelbart.
Förstår du?
-Ta ut? Vart då? Vad händer? -Ta ut dem bara. Förstör dem.
Och Gabriel…
Titta inte på dem.
Bränn dem!
Titta bort, Joe!
Det doftar underbart.
Jag…
Jag vill be dig om ursäkt, älskling.
För mitt beteende.
Du ska veta att det är över nu.
Allt kommer att bli…
Det blir bra nu. Jag…
…ska bli bättre.
Jag lovar dig.
Det är över.
Jag vet var den bor, Will.
Va?
Vad menar du?
Jag vet var rädslan bor.
Nej.
Snälla! Nej, inte du!
Förlåt mig. Förlåt.
Snälla. Jag försökte verkligen.
Förstör inte middagen.
Var är James?
Rebecca.
Var är James? Var är vår son?
Var är vår son?
Vi får en festmåltid.
Det blir underbart, älskling.
Du ska få se.
Nu är det dags.
Dags att se vad som väntar oss alla i mörkret.
Undertexter: Love Waurio