NETFLIXOVA SERIJA
„Slikam ono što vidim” slikarski je načelni princip
koji nam otkriva mnoge slojeve našega svijeta.
Jer iza svega lijepog nalazi se tama.
Ljepota je u oku promatrača, ali što je s užasom?
Te vizije pripisujemo poremećenoj mašti.
Hiru, izmišljotini.
Ali što ako one to nisu? Što ako su one precizan zapis?
Upozorenje
ili obiteljski album?
Naša je večerašnja priča Pickmanov model,
a redatelj je Keith Thomas.
PICKMANOV MODEL
Koliko još moram ovako držati vrat?
Ne požuruj savršenstvo.
I ne želiš imati jedan brijeg veći od drugoga.
Ne bi se usudio.
Nisi joj dala slobodno jutro?
Rebecca?
Da se nisi usudila.
Rebecca, gdje si?
Gore, tata!
NA TEMELJU KRATKE PRIČE H. P. LOVECRAFTA
Thurberu.
Hvala Bogu. Spasi me od tih filistara.
Ma daj.
Razgovarali smo o impresionistima. Smithfield je kritizirao Cézannea.
Samo kažem da dižete buku ni za što.
Moj je otac gledao njegovu izložbu u Parizu. Kaže da je loša.
Vidiš li s čime imam posla?
Loša?
MISKATONSKO SVEUČILIŠTE UTEMELJENO 1690.
Mjesta, gospodo. Ne želim trošiti vrijeme.
Prije negoli počnemo, moram nešto objaviti.
Bliži se rok za ovogodišnju studentsku nagradu za umjetnost.
Za one koji ne znaju što to znači,
odbor procjenjuje koji je rad najbolji
i izlaže ga u galeriji Arkham
da ga vide i kritičari i pokrovitelji.
Ovo je prilika za uspjeh mladog umjetnika,
kao što potvrđuje prošlogodišnji pobjednik.
Gospodin Thurber?
Da, gospodine.
Također,
od danas imamo i novog kolegu.
Gospodina Pickmana.
Potražite slobodno mjesto.
Ako ste spremni.
Naših 15 minuta počinje
sada.
Nacrtajte što vidite.
Pazite na prazan prostor pokraj bicepsa.
Sjetite se osnovnih oblika.
Sastavljajte, ne sjenčajte.
Zapamtite da je vrat ud.
Imate još četiri minute.
Moje vrijeme, g. Thurber.
Ili smo već završili?
Ne vidim što je zanimljivo kod njih.
Zato što ti nedostaje mašte.
Zato ti Thurber i dalje uzima novac na kartama.
Ful.
Dečki, dobro bi vam došlo malo mašte novog klinca.
Novog klinca?
Pickmana? Tip kao da ima 80 godina.
Koliko čujem, tetošen je. Bogataš iz Nove Engleske.
-Kako ti to znaš? -Čuo sam da mu je majka iz Arkhama.
Prijateljica kaže da je počinila jezivo samoubojstvo kad je bio dječak.
Otac mu je nakon toga poludio.
Zahvaljujući nasljeđu, zadnjih deset godina luta Europom.
Pa…
Prema njegovu današnjem radu, vidim da neće uspjeti na Miskatonicu.
Svrha je kolegija crtati ono što vidiš,
a ne trulo meso.
-Možda je to vidio. -Taj čovjek crta na groblju.
Još je rano za pljačku grobova.
Pickman, zar ne?
Richard.
Pa,
Dickie.
Što to imaš?
Mislim da su je štakori sredili.
Nešto sigurno jest.
Radiš li često takve stvari?
Posjećuješ groblja u gluho doba noći.
Jer mašta ti je…
Vidio sam što crtaš na Bosworthovu predavanju.
Jako si dobar.
Nisam siguran da bi se on složio.
Ako Bosworth nešto trpi kod svojih studenata,
onda je to talent.
Sviđa mu se tvoj rad.
Razmišljaš li o nagradi za umjetnost?
Trebao bi. To je
velika prilika.
Nagrade me baš ne zanimaju.
Što te onda zanima, Dickie?
Oni su…
moćni.
Tama, ružnoća,
izopačenost.
Patnja je život.
Ne možemo dopustiti da nas suosjećajnost
ili altruizam
čuvaju od otkrivanja istina ovoga svijeta.
Ma daj.
Ne skrivaj to.
Gdje su te
nedostižne istine?
Tamo gdje živi strah.
Vidim da kasniš kao i obično.
Što? Nećeš predati?
Vama ću dati priliku da ih zadivite.
-Kako ide? -Brutalno, naravno.
Smithfield je siguran da će pobijediti.
-Ima li traga Pickmanu? -Unutra je.
Dickie?
To je kriva publika za moj rad.
Žao mi je.
Nekako sumnjam u to da bi ti ljudi zaista trebali podučavati.
Imamo
svojevrstan ritual.
Nekoliko nas, nakon brutalne kritike.
Malo zabave.
Pridruži nam se.
Želiš li vidjeti moje slike?
Vrlo rado.
Ovo…
Nisi nam još pokazao.
Da. Dođi.
Ovo je djelo malo jače od onoga što si vidio.
Generacije moje obitelji živjele su u Novoj Engleskoj
prije suđenja vješticama.
Majka mi je kao malom pričala priče.
Obiteljske priče.
Prabaka moje prabake,
Lavinia.
Prozvana je vješticom.
Čarobnicom.
Spaljena je na lomači.
Unutar obitelji kruži priča
da je ubila muža tijekom obreda.
Zatim je njegovo još toplo meso poslužila članovima svoga sijela.
Katkad, kad bih se probudio u noći,
čuo sam ih kroz pod.
Zvukove s njihove zabave.
Čuješ li to?
Čuješ li ih, Wille?
Ispod nas u zemlji moja rodbina…
Teška noć, Wille?
Shvaćaš li da je poslijepodne?
Sranje!
Oprostite.
-Zabava ubrzo završava. -Znam, žao mi je.
Sad sam ovdje.
-Je li sve u redu? -Naravno. Zašto?
Viski. Što god imate.
Što? Da se zagrijem.
Dođi. Čekali smo.
Wille, moja teta, gđa Creighton.
Teta Lizzy, ovo je moj prijatelj William Thurber.
Moja draga Rebecca tvrdi da ste pravi umjetnik.
Ispričajte me na trenutak. Idem pronaći tatu.
Naravno. Izvanredna je mlada žena.
Williame, pričajte mi o umjetnosti.
Rebecca kaže da se bavite portretima. Obožavam ih.
Mnogima sam pozirala u…
Jeste li dobro?
Oprostite.
Wille.
Oprosti.
Želim da upoznaš mog oca, Charlesa.
-Zdravo, Williame. -Drago mi je.
Wille?
Wille!
Wille, stani!
-Što je bilo? -Samo…
-Što? -Ta žena.
Žena s tvojim ocem.
Ne, ona nije…
Kako?
Što mi se događa? Sinoć je slika…
Žao mi je.
Jako mi je žao.
Je li?
Znao si koliko mi je ovo važno.
-Došao si pijan. -Nisam.
To mi je otac!
Znam.
Idi odavde.
Molim te. Nemoj.
Ovo je bila pogreška.
Ne prepoznajem te.
Dickie.
Dickie!
Joe, to potkopava tradiciju europskog obrtništva.
Pitate li mene, ljudima je dosadilo to ludilo.
Koji su to ljudi?
Ne možete čitav modernistički pokret nazivati bezvrijednim.
Samuelovo djelo možete.
Reci mi što misli naš trendseter.
Više uživate u raspravama nego u umjetnosti.
I obojica imate pravo.
Tradicija je važna.
Traje.
Ali što je umjetnost u ovom modernom svijetu bez istine?
Bez rizika?
Tko je to?
Klaun.
Kako se zove?
Nema ime.
Moramo im dati neka imena.
Zaslužuju to.
-Kako da ih nazovemo? -Ne znam.
A tko je ovo?
Gospodin Zelenousti.
Gospodin Zelenousti? Zašto je on g. Zelenousti?
Jer ima zelena usta.
Netko je večeras dugo budan.
Tata!
Zdravo.
-Htio ti je pokazati svoje slike. -Je li?
Sviđa mi se ovo.
Vrlo zanimljive boje.
Znaš što? Odnijet ću ih u ured da ih gledam svaki dan.
Može?
Vrijeme je za spavanje. Operi zube.
Tata će te ušuškati.
Dobar dečko.
Jesi li umoran?
Iscrpljen sam.
Koliko si iscrpljen?
Bez brige.
Brzo ću.
Oprostite. Zdravo.
Hej!
Wille?
-Što je? -Ništa.
Ništa, oprosti. Samo…
ne mogu spavati.
-Jesi li za čaj? -Može.
Može, hvala.
Dušo,
znaš li čovjeka koji je to poslao?
On je rekao da ga poznaješ.
Rekao je da se zove Pickman i opet je u gradu.
G. Thurber.
Uranili ste.
Ovo ćemo vratiti umjetniku zajedno s čekom.
-I to još danas. -Naravno. Postoji li adresa?
Sredi to!
Molim te.
Thurberu, umoran si.
Moj…
Moj sin ne spava dobro.
Da.
Djeca.
Koga čekamo?
Ispričavam se.
Da, počnimo. Sazivam sastanak odbora.
Danas imamo nekoliko točaka.
Ali najprije, Joe, imaš taj samozadovoljan pogled.
Reci nam o čemu je riječ.
Pozvao sam posebnog gosta.
Razmotrimo njegov rad za ovogodišnju izložbu.
Sad me zanima.
Gospodo,
ovo je Richard Upton Pickman.
Bili smo zajedno na Miskatonicu.
Sjećaš se Williama Thurbera.
Naravno!
Richard je čak i tad bio nevjerojatan talent.
Za razliku od nas, čini se da je s godinama sve bolji.
Znam da je to neobično,
ali tražio sam ga da donese nekoliko slika.
Ako mi kolege udovolje,
molim za odlazak u galeriju na promatranje.
Vjerujem da će vam se isplatiti.
Udovoljit ćemo vam.
-Dr. Reid, ovo je… -Vi ćete doći na red.
Joe.
Ovo nije dobra ideja.
Bojiš se konkurencije?
Znam Pickmana. Znam njegov rad.
Ne možeš to pokazati na izložbi.
Nisam mislio da ne podnosiš konkurenciju.
Wille?
Gdje si bio?
Želim o nečemu razgovarati,
ali imam stravičnu glavobolju.
Imamo gosta.
Ne smeta ti što sam navratio?
Posao mi je…
uhvatiti prizvuk duše.
Nećeš ih naći na umjetnim ulicama,
na umjetnim površinama.
Ako ovdje ima duhova,
to su pitomi duhovi slane močvare
i plitke uvale.
Moja umjetnost…
Pa…
Moja umjetnost…
govori o drevnom.
Fascinantno.
Tijekom studija smo Will, ja i momci s Miskatonica
imali fazu spiritualizma.
Održavali smo seanse.
Prizivali smo mrtve.
Samo smo se igrali, ali bilo je uzbudljivo.
Bilo je opasno.
Sumnjam da Dickie želi slušati te djetinjaste priče.
Jedne se večeri nismo igrali.
Postalo je vrlo tiho.
I mračno.
Nisam…
Nisam ništa vidjela. Činilo mi se…
kao da sam oslijepila.
Zatim…
Ostalima nisam…
Nikad im to nisam rekla…
No osjećala sam se…
Osjećala sam se kao da lebdim.
Zatim sam osjetila…
čudan osjećaj u glavi. Nešto poput…
Nekakvo zujanje?
Da.
Kakav osjećaj.
Prije mnogo godina.
Richarde, zacijelo si uzbuđen što ćeš debitirati na izložbi.
Više od vašega divnog muža, čini mi se.
Brinem se.
S godinama je sve osjetljiviji.
To se može i tako nazvati.
Onda završimo za večeras.
James bi morao na počinak.
Dođi k meni.
Pogledaj moj rad.
Možda bi trebao pozvati Minota.
On ne bi shvatio!
Razmisli.
Molim te.
Zahvali ženi na večeri.
Reci Jamesu da sam uživao u razgovoru.
Poseban je dečko. Podsjeća me na mene.
Bio si nepristojan.
Bilo mi je neugodno.
Bilo ti je neugodno?
Dodvoravala si mu se kao školarka.
Jedini ti je prijatelj koji je uspio kao umjetnik,
a ponašaš se prema njemu…
Ljudi govore, Wille.
U galeriji, u odboru.
Ponašaš se čudno, ne samo sa mnom.
Kasno dolaziš kući.
Rijetko si kod kuće. Kad jesi kod kuće…
kao da…
Kao da nestaješ od mene.
Moram znati piješ li opet.
Oduvijek…
Oduvijek pokušavam
tražiti radost
i ljepotu u svemu.
Ali pokraj tog čovjeka i njegova rada…
tama me nekako uspijeva
obaviti.
Život ne može uvijek biti lijep.
Ne!
Maleni, jesi li dobro?
-Wille. Kakvo iznenađenje. -Što si rekao mom sinu?
Odgovori mi.
Je li mu loše?
Probudio se vrišteći od užasa.
Reći ću ti ovo samo jednom.
-Kloni se moje obitelji. -Mislio sam da smo prijatelji.
Prijatelji?
Što se mene tiče, naše je prijateljstvo otplaćeno.
Žao mi je što tako misliš,
ali novac nije bio važan.
Cijenim tvoju prosudbu.
Oduvijek.
Molim te, Wille, prešao si ovaj put.
Znam da želiš vidjeti moje nove slike.
Najbolje dosad.
Moraš ih vidjeti.
Ne.
Ne, Dickie.
Ako pristanem držati se podalje od tvoje obitelji,
ponudim odustajanje od izložbe,
uništim slike ako ih smatraš neprimjerenima,
i zauvijek nestanem iz tvog života?
Učinio bi to?
Ako sad dođeš k meni.
Zacijelo si u šoku kad vidiš kako sve izgleda.
Ali
Moj je rad, Wille,
najvažniji.
Struje je nestalo prije nekoliko mjeseci.
Ovuda.
Dobro došao na moj posao.
Osjećaš li to, Wille?
Strah.
Proklete štakore.
Brežuljak ih je prepun.
Bogzna što jedu.
Sigurno im je ponestalo hrane.
Samo trenutak.
Natrag.
Ne! Prijatelj mi je.
Natrag dolje!
Natrag.
Dickie?
-Wille. -Netko te mora zaustaviti, Dickie!
Ako sam to ja, moram te zaustaviti! Tvoje slike zaražavaju mi um.
-To je samo umjetnost. -Ne!
Ne, mislio sam da je problem u meni.
Da sam pijan ili u bunilu,
šokiran i slomljen. Ali problem je u slikama.
Slike su mi to radile čitavo vrijeme!
To što slikaš, puže iza očiju
i izluđuje.
Dickie, izaziva ludilo. A ja…
Svijet je lud, Wille.
To je ono što rađa strah.
Spoznaja o tome što se skriva u tami.
-Stani. -Spoznaja o tome gdje živi strah.
-Evo. Pokazat ću ti. -Stani. Neka prestane, molim te.
Stani, Dickie.
Dickie, prestani! Što radiš?
Ozbiljno ti kažem!
Slikaj što vidiš.
Ono što ti je poznato.
Sve je ovo
stvarno.
Meni blisko.
Obiteljski portreti.
Slike mi ne dolaze iz glave.
Dolaze iz mog života.
Sad je vrijeme da ih upoznaš.
Vrijeme je da vidimo što nas sve čeka…
u tami.
Dickie.
Dickie, ja…
Dragi Bože!
Sve je u umu.
Fantastično, Wille.
Reid je odradio sav fizički posao prije mene.
Idi, istraži.
Želim da ti prva vidiš.
-Hajde. -Dobar dečko.
Jesi li vidio Joea? Trebao je doći jutros.
G. Minot je sinoć došao
i rekao da mora obaviti zadnje prilagodbe.
Mislim da je još ovdje.
Siguran si?
Jesam.
Joe?
Gledao sam tu sliku kako gori, Joe. Kako?
Joe.
Ja sam.
Što si učinio, Joe?
On dolazi s druge strane.
U redu je. Ja ću…
Dolazi na gozbu.
Dolazi iz tame da nam svima pokaže ljepotu straha!
Gabriele!
Jesi li dobro? Idi Gabrielu.
-Dobro si? -Jesam.
-Sigurno? -Naravno da sam dobro. Što je?
Dogodila se nesreća. S Joeom.
-Nesreća? -Odvedi Jamesa kući.
-Kakva… -Odmah!
-Joe je ozlijeđen. -Što?
Idem po pomoć.
Želim da odmah izneseš sve Pickmanove radove. Jasno?
-Da ih iznesem? Kamo? Što se događa? -Makni ih odavde. Uništi ih.
I, Gabriele…
Ne gledaj ih.
Spali ih!
Joe, skreni pogled!
Sjajno miriše.
Ja…
Želim ti se ispričati, draga,
zbog svog ponašanja.
Želim da znaš kako je sve gotovo.
Sve će biti…
Bit će bolje. Ja ću…
Bit ću bolje.
Obećavam ti.
Gotovo je.
Gotovo.
Znam gdje živi, Wille.
Što?
Gdje što živi, dušo?
Znam gdje živi strah.
Ne.
Molim te, Bože! Ne, ne ti!
Žao mi je. Tako mi je žao. Molim te.
Molim te, pokušao sam. Jesam.
Upropastit ćeš večeru.
Gdje je James?
Rebecca.
Gdje je James? Gdje nam je sin?
Gdje nam je sin?
Uskoro ćemo se gostiti.
Bit će divno, ljubavi.
Vidjet ćeš.
Stigao je trenutak.
Da vidimo što nas sve čeka
u tami.
Prijevod titlova: Iskra Pintarić Bedeković