SERIÁL NETFLIX
Pohřebiště,
hřbitovy,
sbírka nad sbírky.
Vrstvy země oddělují starověké hroby,
pohanské i posvátné.
Čarodějnici, kouzelníka i světce.
A půda je plná tajemství
a pokladů.
Pro havěť, která bez rozdílu požírá dřevo i kosti,
znamenají výživu.
A pro lidstvo
kořist.
Dnešní příběh se jmenuje Hřbitovní krysy.
Režíroval ho Vincenzo Natali.
HŘBITOVNÍ KRYSY
Kočka.
To teda.
Hádám ji na kultivovanou dámu.
I v tomhle stavu vypadá,
že bývala krasavice.
NAŠE MILOVANÁ
Kdyby ještě dýchala, ani by sis na takovou fešandu nešáhnul.
Já beru, co se namane.
Já taky.
PODLE POVÍDKY HENRYHO KUTTNERA
Ten pytel, prosím.
Říkají mi Masson.
Strážím tuto zahradu vzpomínek,
kam jste tak drze přišli loupit.
- Nehodláte se hájit? - Smilujte se.
- Jsme hloupí a nemáme rozum. - Jo.
Dovolte, abych vás poučil.
Uvědomujete si, že samotné základy společnosti
stojí na uctivém pohřbívání mrtvých?
S vykopáním prvních hrobů jsme přestali být opice.
Tehdy se zrodila civilizace.
A bude to její konec, když přestaneme ctít ty, kteří přišli před námi.
Tak…
zmizte.
Vy nás nevydáte místnímu…?
Ubožáci.
Tak se mi ukaž.
Tak jo.
To je ono.
Tak jo.
Vskutku základy společnosti.
Tak jo.
No tak…
Ty jedna!
Tak jo.
Pojď.
Ještě dál.
Tak co?
- To je všechno? - Jak to myslíte?
Splátky za tenhle měsíc to bohatě pokryje.
Nestačí to ani na úroky.
Medailón je ze stříbra.
Z cínu.
Ze stříbra.
Z cínu.
Už potřetí neseš málo.
Já bych přimhouřil oko,
ale mí zaměstnavatelé tak shovívaví nejsou.
Začínají si myslet,
že si třeba to nejlepší necháváš pro sebe.
Urážíte moji čest, pane.
Massonovi svoje dluhy odjakživa platí.
Jen mě jednou v kartách stihla smůla, ale hodlám vše splatit.
Problém jsou krysy.
- Krysy? - Ano, zamořily můj hřbitov.
Kradou těla dřív, než stihnu zachránit, co mě živí.
O vlhkých a chladných nocích často celé hodiny kopu,
abych pak místo odměny narazil jen na prázdnou bednu.
Takže ty mi povídáš, že krysy kradou těla z rakví.
Vždyť to říkám. Je to epidemie.
Oproti dřívějšku činí moje výnosy jen zlomek.
- Ne. To krysy nedokážou. - To víte, že ano, příteli.
V Salemu nežijou obyčejné krysy.
Ne, přicházejí sem z dálných krajů. Už po staletí.
Už od vzniku přístavu
sem cestují na obchodních lodích z Malajsie, Číny, Pobřeží slonoviny
a exotických krajů, kde svou všudypřítomností
inspirovaly celá náboženství.
Jsem horlivý student dějin.
Je dobře známo, že za starých časů,
když Cotton Mather pronásledoval salemské kultisty,
pod těmito ulicemi existovala spleť kaveren.
V temných chrámech
se pořádaly úděsné orgie
a zvrácené liturgie pro hrůzné bytosti.
Jen sám Bůh ví, co tam dole přebývá.
Jsou to krysy.
Prostě je zabij.
Abych ty škůdce zničil, zkoušel jsem jak lstivost, tak hrubou sílu.
Pasti, jed, ba i plyn. Nezastavilo je nic.
Mají spletitá a neproniknutelná doupata.
Navíc jsem klaustrofobik. V uzavřených prostorách trpím.
Jako malý jsem uvízl v lednici.
To vás zajímat nemusí. Nemám prostě šanci proniknout tam, kde se shromažďují.
A k tomu jsou čím dál drzejší.
Tohle je následek krysího kousnutí,
které jsem utrpěl při snaze získat právě tohle.
Byla to nesnesitelná bolest,
ale nic proti tomu, jak mě mučil lékař,
když do mě opakovaně píchal injekce s očkováním.
Jak vidíte, jsem v koncích.
Prosím vás a vašeho zaměstnavatele aspoň o ždibíček slitování.
Nebo aspoň strpení, než vše vyřeším.
Moje trpělivost přetekla, když jsem tady teď stál
a poslouchal to kňourání.
A mí zaměstnavatelé
ti dávají jeden týden.
Takže být vámi, pane Massone,
dluh bych splatil.
Jinak
už hřbitovy obcházet nebudete.
Zůstanete tam.
Ten cín si nech.
Běž pryč.
Dooley!
- Je tady? - Říkal jsem ti, ať sem nechodíš.
Tak je?
Ne, naštěstí ne. Je pracovně venku,
ale může se kdykoliv vrátit, tak honem.
Musím vědět, jestli máš něco slibného.
Tenhle týden nic. Nic významného.
- Můžu se podívat? - Ani náhodou.
Ty to nechápeš. Je to otázka života a smrti.
Já se zabývám jen tím druhým.
A teď jsou tady jen nuzáci a pobudové.
Nikdo jakkoliv hodnotný.
Třeba je tu nešťastník, který tak jako já zažil lepší časy
a pořídil si zlaté výplně, než se od něj štěstí odvrátilo.
- Podívat se zabere jen chviličku. - Ne.
No tak, Dooley,
drahý kamaráde.
Kolikrát jsem ti v minulosti pomohl?
A díky mně sis namastil kapsy víc, než je zdrávo.
Jen jedno mě přesvědčí, abych tě k těm kadáverům pustil.
Ale Dooley.
Čekal bych víc.
Ďáblův elixír.
Kdybys tak měl tu sílu si ho odepřít.
Jeho temná rozkoš mnohým přinesla konec.
Snad se k nim jednoho dne nepřidáš i ty.
Na druhou stranu
přicházím připraven.
Tak co?
Hlavu ještě hledáme.
Byla ve vaně.
Hotová polévka.
O zuby ale pečovala dobře.
Dřevěné protézy.
Kvalitní práce.
Na volném trhu bohužel nedoceněná.
- K čertu s tím. - Já ti to říkal.
Světu nezanechali nic než svou tělesnou schránku.
- Co máš tamhle? - To by ti k ničemu nebylo.
No tak. Už ses podíval. Půjdeme.
Dobře.
Nech ho být. Zrovna ho přivezli.
Koroner ho ještě nestihl prohlédnout.
- Aleluja! - Přeskočilo ti? Je důležitý.
- Bohatý obchodník. - Jo.
Koroner pozná každičký šrám.
Začne se vyptávat.
Za jak dlouho asi tak odhalí specifika naší spolupráce?
- Ty zuby potřebuju. - Počkej do zítřka a pak můžeš…
Zítra může být pozdě. Až bude v zemi, dostanou ho krysy.
Tudy, madam.
Bože.
Drahý Winstone.
Neplač, máti.
Odpusťte, ale…
Vypadá téměř jako živý.
Jako by si dopřával odpoledního šlofíka.
Dělejte, co musíte, ale zachovejte jeho vzhled.
Na vystavení ho nechám obléct do svátečního.
Na hrudi bude mít všechny metály a…
v ruce
bude držet šavli, kterou obdržel od krále Jiřího.
Jeho nejcennější poklad.
Určitě, máti? Je nevyčíslitelné hodnoty. Až ji pohřbí, už se s ní neshledáš.
Styď se, dítě.
Tvůj otec by to jinak nechtěl.
U poslední pocty nehrají peníze žádnou roli.
Jeden noční flám vůbec nepotopí nás.
A jeden noční flám vůbec nepotopí nás.
Všichni zas poplujem dál.
A všichni, všichni zas poplujem dál.
Koráb náš pluje dál…
Přeji vám příjemný večer, madam a pane.
Naser si.
„Dlouhá a těžká je cesta,
jež z pekla ven ke světlu vede.“
Pravda pravdoucí.
Než se k němu dostanu, bude v zemi jen pár hodin.
Tak rychle se k němu ta havěť jistě nedostane.
Bože.
Prosím tě,
slituj se.
Aspoň projednou.
Ne! Bože!
„Naše láska je pohřbena s tebou.“
Tak dojemný epitaf
s ním zůstane navěky.
Madam,
jmenuji se Masson.
Pečuji o místo posledního odpočinku vašeho manžela.
Máte můj osobní slib,
že bude navěky uchováno bez poskvrnky.
Prosím.
Bože náš, ty jsi zdroj života.
V tobě žijeme, pohybujeme se a jsme.
Přiveď nás do království svého skrze Ježíše Krista, našeho Pána.
Opatruj nás v životě i smrti
svou láskou
a svou milostí.
Amen.
Už to bude.
Konečně.
Ale ne.
Bože, snad nejdu pozdě.
Cože?
Ne. Co to? Ne!
Ne, prosím!
Ne!
Bože.
No tak, Massone, jde o tvoji čest, o tvoji odměnu.
Ano.
Už vás mám.
Taková zima!
Zima! A tma! Bože!
Bože! Ne.
Dobře, dýchej.
Přežiješ to.
Určitě.
Kdepak jste?
Já se pomstím!
To si pište!
Masson se vrátí s pekelným ohněm pro každou z vás
a celé vaše prašivé plémě!
Dýchej.
Chytře, Massone. Chytře.
Nikdy se nevzdávej.
Tak je porazíš.
Cože?
Bože! Ne!
Ne! Bože!
Bože! Ne!
Bože!
Bože! Ne!
Bože!
Ježíši Kriste!
Massone, ty klikaři.
Temný chrám.
Chvála Bohu!
Jo.
Pojď ke mně, krásko.
Tak jo.
Tak jo. Pojď.
Pojď.
Aleluja!
Mám tě.
Moje!
Moje.
Moje!
Bože.
Ježíši, Bože na nebesích! Přísahám ti věčnou úctu!
Svoje srdce odevzdám tobě a jen tobě!
Smiluj se nad Massonem.
No tak.
No tak, spadni! Hrome!
Moje.
Moje!
Světlo.
Bože můj.
Bože…
Děkuju, Ježíši. Kaju se!
Budu nový člověk!
„Dlouhá a těžká je cesta,
jež z pekla ven ke světlu vede.“
„Dlouhá a těžká je cesta,
jež z pekla ven ke světlu vede.“
„Dlouhá a těžká je cesta,
jež z pekla ven ke světlu vede.“
„Dlouhá a těžká je cesta, jež z pekla ven ke světlu vede.“
ODPOČÍVEJ V POKOJI
Ne.
Ne!
Ne, takhle ne!
Ne!
Hele,
není to…?
To mě podrž.
Je to on.
Překlad titulků: Ondřej Kavka