СЕРІАЛ NETFLIX
Кладовища,
цвинтарі,
найбільша колекція.
Між шарами землі зберігаються давні поховання,
як язичницькі, так і священні.
Відьми, чаклуни, святі.
Земля сповнена таємниць
і скарбів.
Для паразитів, яким байдуже, що поглинати — дерево чи кістку, —
це джерело живлення.
А для людства —
винагорода.
Наша сьогоднішня історія — «Цвинтарні щури».
Режисер — Вінченцо Наталі.
НАЗВА ЕПІЗОДУ
Вона красуня.
Так.
Ризикну припустити, дама витонченої вдачі.
Навіть у такому стані видно,
що вона була красунею.
КЕТРІН ЛЬЮЇС ПЕДЖЕТ 1900–1919 НАША КОХАНА
Але ти б ніколи не торкнувся її, якби вона дихала.
Я беру все, що можу.
Як і я.
НА ОСНОВІ КОРОТКОЇ ІСТОРІЇ ГЕНРІ КАТТНЕРА
Сумку, будьте ласкаві.
Моє імя — Массон.
Я наглядаю за цим садом памяті,
який ви так нахабно обкрадаєте.
-Щось скажете у виправдання? -Майте серце.
-Ми неосвічені. Кращого не знаємо. -Так.
Дозвольте вас просвітити.
Ви знаєте, що основи суспільства
побудовані на шанобливому ставленні до мертвих?
Ми перестали бути мавпами, коли викопали перші могили.
Це було народженням цивілізації.
І вона загине, коли ми припинимо шанувати предків.
А тепер
геть звідси.
Ви не відведете нас до поліц…
Нікчеми.
Погляньмо на тебе.
Ось так.
Так.
Ось так.
Дійсно, основи суспільства.
Гаразд.
Ну ж бо!
Ти!
Гаразд.
Сюди.
Ходімо далі.
Ну?
-Це все? -Ти про що?
Цього достатньо, щоб погасити борг за цей місяць.
Недостатньо, щоб покрити відсотки.
Це срібло вищої проби.
Олово.
Срібло.
Олово.
Ти вже втретє не доплачуєш.
Я б повірив тобі на слово,
але мої роботодавці благодійністю не займаються.
Вони починають думати,
що ти, можливо, залишаєш найкраще собі.
Ви зачіпаєте мою честь, пане.
Массони завжди віддають борги.
Я став жертвою невдач за картярським столом
і маю намір відплатити за них.
Проблема в щурах.
-Щурі? -Так, вони заполонили цвинтар.
Вони крадуть тіла, перш ніж я встигаю дістати товар.
Часто після багатогодинного копання на жахливому нічному холоді
я дістаю скарб, а коробка виявляється порожньою.
То ти кажеш, що щури крадуть тіла з трун.
Саме це я й сказав. Це епідемія.
Мій щомісячний дохід значно зменшився.
-Ні. Щури так не можуть. -Мій любий друже, точно можуть.
Салемські щури — не звичайні гризуни.
Ні, вони прийшли з далеких земель і роблять це вже сотні років.
За весь час існування порту
безбілетники прибували на торгових кораблях з Малайзії, Китаю, Кот-дІвуару
та інших екзотичних країн, де засилля цих істот
спонукало до виникнення релігій.
Я взагалі-то вивчаю історію.
І добре відомо, що колись
Коттон Мезер полював на салемських сектантів.
Під цими прекрасними вулицями існувала мережа печер.
У Чорних церквах
улаштовували жахливі оргії
та збочені таїнства для огидних істот.
Лише Бог на небесах знає, що там розмножується.
Це лише щури.
Просто вбий їх.
Я використовував хитрість і грубу силу, щоб знищити цих шкідників.
Пастки, отрута, навіть газ. Ніщо їх не зупинило.
Їхні ходи добре укріплені й складно влаштовані.
А моя клаустрофобія? Не переношу тісні приміщення.
Ще з дитинства, після льодовника.
Це не твої проблеми. Тобто, я не можу
проникнути туди, де вони збираються.
І звірі стають дедалі зухвалішими.
Це мене щур укусив,
коли я намагався дістати те, що дав тобі.
Біль був нестерпним, але це було ніщо
порівняно з тим, що було в лікаря.
Купа уколів із вакциною від хвороби.
Ти ж бачиш, що я у відчаї.
Я благаю тебе й твого роботодавця, будь ласка, проявіть хоч трохи милосердя.
Принаймні, терпіння, поки я все владнаю.
Моє терпіння закінчилося,
поки ти тут базікав.
Щодо моїх роботодавців,
тобі дадуть тиждень.
На твоєму місці, Массоне,
я б віддав борг.
Або
на цвинтарі ти більше не працюватимеш.
Ти там спочиватимеш.
Олово залиш собі.
Іди геть.
Дулі!
-Він тут? -Я ж казав тобі не приходити сюди.
Він тут?
Ні, дякувати Богу. У нього якісь справи,
але може повернутися будь-якої миті, тож поквапся.
У тебе є щось цікаве?
Цього тижня нічого. Нічого вартого.
-Можна поглянути? -Звісно, ні.
Ти не розумієш, це питання життя та смерті.
Я займаюся лише останнім.
І наразі це лише бідняки й волоцюги.
Ні в кого нічого цінного.
Можливо, є нещасна душа, яка, як і я, знала кращі часи
і придбала золоті пломби, перш ніж утратила все.
-Я лише швиденько перевірю. -Ні.
Нумо, Дулі,
друже.
Скільки разів я тобі допомагав?
Не кажучи про те, що ти набив собі кишені більше, ніж домовлено.
Лише одне може переконати мене дозволити тобі оглянути ці трупи.
О, Дулі.
Я очікував більшого.
Еліксир диявола.
Якби ж ти тільки зміг узяти себе в руки.
Так багато хто знаходить свій кінець у задоволенні від нього.
Я молюся, щоб ти не став одним із них.
Що ж,
я підготувався.
Ось так.
Ми досі шукаємо голову.
Знайшли у ванні.
Було схоже на суп.
Схоже, старенька доглядала за зубами.
Деревяні зубні протези.
Чудова робота.
-На жаль, недооцінена на відкритому ринку. -Чорт забирай.
Я ж казав.
Усе, що вони залишили світу, — це їхні останки.
-Що це? Там. -Нічого цінного для тебе.
Годі. Ти вже все оглянув. Ходімо.
Гаразд.
Цього не чіпай. Його щойно привезли.
Коронер не мав змоги його оглянути.
-Алілуя! -Ти з глузду зїхав? Це поважна особа.
-Заможний торговець. -Так.
Одна подряпина, і коронер дізнається.
Тоді він почне ставити запитання. І знаєш, як скоро
він дізнається про нашу угоду?
-Мені потрібні ці зуби. -Зачекай до завтра, і я дозволю…
Завтра може бути запізно. У землі його дістануть щури.
Сюди, пані.
Боже.
Любий Вінстоне.
Тихіше, тихіше, мамо.
Перепрошую. Але він…
Він здається майже живим.
Наче ліг поспати після обіду.
Робіть, що потрібно, але збережіть його таким.
На церемонію одягнемо його в найкраще вбрання.
Усі медалі буде прикріплено на грудях, і…
у руці
буде шабля, подарована королем Георгом.
Це його найцінніша річ.
Ти впевнена, мамо? Вона безцінна. Після поховання ми втратимо її назавжди.
Як тобі не соромно?
Твій батько не хотів би інакше.
Немає нічого ціннішого за цю останню данину.
Вночі в цьому місті Ну зовсім не страшно
ПОХОРОННА КОМПАНІЯ ПІВДЕННОГО САЛЕМА
Вночі в цьому місті Ну зовсім не страшно
Ти нас за собою веди
Нас за собою веди
За тобою рушаємо ми
Приємного вечора, пані й панове.
Пішов ти.
«Довгий і тяжкий шлях,
що веде з Пекла до світла».
Щирішої правди на світі не існує.
Він пробуде в землі кілька годин, перш ніж я його дістану.
Ці шкідники так швидко до нього не доберуться.
Боже.
Прошу,
змилуйся наді мною.
Тільки один раз.
Ні! Господи!
«Наша любов спочиває з тобою».
Ця зворушлива епітафія
залишиться з ним назавжди.
Пані,
мене звати Массон.
Я доглядаю за останнім місцем спочинку вашого чоловіка.
Я вважатиму своєю особистою місією
забезпечити збереження його цілісності назавжди.
Прошу.
Господи, Боже наш, ти — джерело життя.
В тобі ми живемо, рухаємося та знаходимо своє буття.
Веди нас до царства свого
через сина свого, Ісуса Христа, Господа нашого.
Оберігай нас у житті й смерті,
у своїй любові
і милості.
Амінь.
Майже все.
Ось так.
О ні.
Боже, невже надто пізно?
Що?
Ні. Що? Ні.
Ні, будь ласка!
Ні-ні!
Боже.
Ну ж бо, Массоне, це твоя гордість, твоя нагорода.
Так.
Попався.
Холодно, холодно!
Як холодно! Темно! Боже!
Господи! Ні.
Гаразд, дихай.
Ти переживеш це.
Переживеш.
Де ви?
Я помщуся!
Запамятайте мої слова.
Я ще прийду з пекельним вогнем за кожним із вас
і за вашою мерзенною ріднею.
Дихай.
Думай, Массоне. Думай.
Ніколи не здавайся.
Ось як ти їх подолаєш.
Що?
Боже! Ні!
Ні! Боже!
Боже! Ні!
Боже!
Боже! Ні!
Боже!
Що?
Боже!
Матінко Божа!
Массоне, щасливий сучий сину!
Чорна церква.
Дякувати Богу!
Так.
Іди до мене, золотце.
Гаразд.
Ось так. Ну ж бо.
Ну ж бо.
Алілуя!
Попався!
Моє!
Моє.
Моє!
Боже.
Ісусе, Боже наш! Присягаюся тобі в моїй вічній побожності!
Я віддам своє серце тобі й лише тобі!
Прошу, пожалій бідного Массона.
Моє!
Ну ж бо.
Ну ж бо, падай! Трясця!
Ну ж бо.
Моє.
Моє!
Світло.
Боже мій!
Боже…
Дякую, Ісусе. Я каюся!
Новий Массон народився!
«Довгий і тяжкий шлях,
що веде з Пекла до світла».
«Довгий і тяжкий шлях,
що веде з Пекла до світла».
«Довгий і тяжкий шлях,
що веде з Пекла до світла».
«Довгий і тяжкий шлях, що веде з Пекла до світла».
СПОЧИВАЙ ІЗ МИРОМ
Ні.
Ні!
Ні, тільки не так!
Ні!
Гей,
а це хіба не…
Трясця мені в пуп.
Так.
Переклад субтитрів: Вороненко Аліна