‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫בתי קברות.‬
‫בתי עלמין.‬
‫האוסף האולטימטיבי.‬
‫שכבות של אדמה מפרידות בין קבורות עתיקות,‬
‫חלקן פגאניות, חלקן מקודשות.‬
‫מכשפה, ידעוני, קדוש…‬
‫והאדמה מלאה בסודות,‬
‫ובאוצרות.‬
‫למזיקים המכרסמים ללא הכרה בעץ ובעצם,‬
‫הם מספקים תזונה,‬
‫ולבני האנוש,‬
‫שלל.‬
‫סיפורנו היום הוא ״העכברושים בבית הקברות״,‬
‫והבמאי הוא וינצ׳נזו נטאלי.‬
‫- העכברושים בבית הקברות -‬
‫איזו יפהפייה.‬
‫בהחלט.‬
‫הייתה אשת מידות, אני מהמר.‬
‫כמו שהיא נראית, אפילו במצבה הנוכחי,‬
‫הייתי אומר שהיא הייתה יפה.‬
‫- קתרין לואיס־פאדג׳ט אהובתנו‬ ‫1900-1919 -‬
‫בחיים לא תשים יד על אחת כזאת שעדיין נושמת.‬
‫אני מסתדר עם מה שיש.‬
‫גם אני.‬
‫- על פי סיפור קצר מאת הנרי קוטנר -‬
‫את השק, בבקשה.‬
‫השם הוא ״מאסון״.‬
‫אני השומר של גן הזיכרון הזה,‬
‫ממנו גנבתם בלי כל בושה.‬
‫אין לכם מה לומר להגנתכם?‬ ‫-רחמנות.‬
‫אנחנו טיפשים ולא אחראים למעשינו.‬ ‫-כן.‬
‫הרשו לי להאיר את עיניכם.‬
‫האם אתם מודעים לכך שיסודות החברה‬ ‫מושתתים על קבורה מכובדת למתים?‬
‫הפסקנו להיות קופים‬ ‫כשחפרנו את הקברים הראשונים שלנו.‬
‫כך נולדה הציביליזציה.‬
‫וסופה יגיע כשנפסיק לכבד‬ ‫את אלה שבאו לפנינו.‬
‫ועכשיו,‬
‫תסתלקו.‬
‫לא תסגיר אותנו לידי ה…‬
‫פתטי.‬
‫בואי נראה אותך.‬
‫הנה זה.‬
‫כן…‬
‫״יסודות החברה״, בהחלט.‬
‫טוב.‬
‫נו, קדימה…‬
‫בבקשה.‬
‫לכאן.‬
‫כן, תמשיך.‬
‫נו?‬
‫זה הכול?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫יש פה די והותר כדי לכסות את התשלום החודשי.‬
‫אין פה מספיק כדי לכסות את הריבית.‬
‫התליון הזה מכסף טהור.‬
‫זאת בדולת.‬
‫כסף.‬
‫בדולת.‬
‫זאת כבר הפעם השלישית שחסר לך.‬
‫אני נותן לך ליהנות מהספק,‬
‫אבל המעסיקים שלי פחות נדיבים.‬
‫הם מתחילים לחשוב‬
‫שאולי אתה שומר את הפריטים הטובים לעצמך.‬
‫אתה פוגע בשמי הטוב, אדוני.‬
‫בני מאסון תמיד מחזירים חובות.‬
‫בסך הכול איתרע מזלי באחד הלילות בקלפים,‬ ‫ויש לי כל כוונה להחזיר את החוב.‬
‫הבעיה היא העכברושים.‬
‫העכברושים?‬ ‫-כן. בית הקברות שלי שורץ בהם.‬
‫הם גונבים את הגופות לפני שאני מספיק‬ ‫לשלוף את הפריטים מהם אני מתפרנס.‬
‫לעתים קרובות, לאחר שעות של חפירה‬ ‫בקור ובבוץ בלילה אומלל,‬
‫אני שולח יד אל אוצרי‬ ‫ומוצא שם רק תיבה ריקה.‬
‫אז אתה אומר לי‬
‫שעכברושים גונבים גופות מתוך ארונות?‬
‫מה אמרתי הרגע? זו מגפה.‬
‫ההכנסות החודשיות שלי פחתו בעשרות אחוזים.‬
‫לא. עכברושים לא יכולים לעשות את זה.‬
‫ידידי היקר, הם יכולים גם יכולים.‬
‫ועכברושי סיילם הם לא מכרסמים רגילים.‬
‫לא, הם באים מארצות רחוקות.‬ ‫ככה זה כבר מאות שנים.‬
‫מאז שהנמל קיים.‬
‫הם מגיעים בסתר בספינות שחוזרות ממלזיה,‬ ‫סין, חוף השנהב, וארצות אקזוטיות אחרות‬
‫שבהן שכיחותם של היצורים האלה‬ ‫העניקה השראה לדתות שלמות.‬
‫לכל הפחות, אני בקי בהיסטוריה.‬
‫וידוע לכול שבימים עברו,‬
‫כשקוטון מאת׳ר רדף את כתות הרשע בסיילם,‬
‫הייתה רשת של מערות‬ ‫מתחת לרחובות הנאים האלה.‬
‫כנסיות שטניות‬
‫ערכו אורגיות מחרידות,‬
‫וטקסי פולחן טמאים לישויות עלומות.‬
‫רק אלוהים שבשמיים יודע מה מתרבה שם למטה.‬
‫הם עכברושים.‬
‫פשוט תהרוג אותם.‬
‫השתמשתי גם בעורמה וגם בכוח הזרוע‬ ‫כדי להשמיד את המזיקים האלה.‬
‫מלכודות, רעל, אפילו גז.‬ ‫שום דבר לא עצר בעדם.‬
‫המאורות שלהם סבוכות ומבוצרות היטב,‬
‫שלא לדבר על כך שאני קלאוסטרופובי‬ ‫ושונא חללים צרים,‬
‫כתוצאה מתקרית במקרר בילדותי.‬
‫זה לא מעניין אותך. העניין הוא שאינני יכול‬ ‫לחדור למתחם שבו הם מתכנסים.‬
‫וכל הזמן הזה, השרצים צוברים חוצפה.‬
‫זה נגרם כתוצאה מנשיכת עכברוש שחטפתי‬ ‫בניסיון להשיג את הפריטים שנמצאים ברשותך.‬
‫הכאב, לידיעתך, היה בלתי נסבל,‬ ‫אך הוא בטל בשישים בהשוואה למה שעברתי‬
‫אצל הרופא שלי, שתקע בי אינספור מזרקים‬ ‫בכדי לחסן אותי מפני מחלות.‬
‫כפי שאתה רואה, אני על סף ייאוש,‬
‫ואני מתחנן בפניך, ובפני המעסיק שלך:‬ ‫אנא, הפגינו כלפיי טיפת רחמים,‬
‫או לפחות סבלנות,‬ ‫עד שאפתור את הבעיות הללו.‬
‫כבר גמרת לי את כל הסבלנות פה,‬
‫עם הברברת שלך.‬
‫באשר למעסיקים שלי,‬
‫הם ייתנו לך שבוע אחד.‬
‫אז אם הייתי במקומך, אדון מאסון,‬
‫הייתי מחזיר את החוב.‬
‫אחרת,‬
‫כבר לא תהיה בעסקי בתי הקברות.‬
‫אתה בעצמך תהיה העסק.‬
‫שמור לך את הבדולת.‬
‫לך מפה.‬
‫דולי!‬
‫הוא נמצא?‬ ‫-אמרתי לך לא לבוא הנה לעולם.‬
‫נו, הוא נמצא?‬
‫לא, תודה לאל. הוא יצא לסידורים.‬
‫אבל אין לדעת מתי הוא יחזור, אז תזדרז.‬
‫אני מוכרח לדעת אם יש לך כיוון מבטיח.‬
‫שום דבר השבוע. שום דבר משמעותי.‬
‫אפשר להציץ?‬ ‫-בשום פנים ואופן לא.‬
‫אתה לא מבין, זה עניין של חיים או מוות.‬
‫אני מתעסק רק בזה האחרון.‬
‫ובמקרה הזה, יש פה רק קבצנים ונוודים.‬
‫אף אחד בעל ערך יוצא דופן.‬
‫אולי יש פה איזה עלוב נפש אשר,‬ ‫בדומה לי, ידע ימים טובים יותר,‬
‫והתקין בפיו סתימות מזהב לפני שירד מגדולתו?‬
‫אני יכול לבדוק תוך דקה.‬
‫לא.‬
‫אנא ממך, דולי.‬
‫ידידי היקר.‬
‫כמה פעמים סייעתי לך בעבר?‬
‫ואף ריפדתי את כיסיך מעבר למצופה,‬ ‫יורשה לי להוסיף.‬
‫רק דבר אחד ישכנע אותי‬ ‫להרשות לך לבחון את הגוויות הללו.‬
‫דולי…‬
‫ציפיתי ליותר.‬
‫שיקוי השטן.‬
‫לו רק היה לך כוח רצון כדי להתנזר.‬
‫רבים מספור מצאו את מותם בתענוגותיו האפלים.‬
‫אני תקווה כי לעולם לא תצטרף לשורותיהם.‬
‫עם זאת,‬
‫באתי הנה מוכן.‬
‫עוד לא מצאנו את הראש.‬
‫היא נמצאה באמבטיה.‬
‫זה היה כמו מרק.‬
‫אבל נראה שהיא לא הזניחה את שיניה.‬
‫תותבות מעץ.‬
‫גולפו ביד אומן.‬
‫למרבה הצער, לא מוצר מבוקש בשוק החופשי.‬
‫לעזאזל!‬
‫אמרתי לך.‬
‫הם לא הותירו לעולם דבר מלבד גופותיהם.‬
‫מה זה? מה יש שם?‬
‫שום דבר שיעניין אותך.‬
‫די. קיבלת את ההצצה שרצית. קדימה.‬
‫בסדר.‬
‫תניח לזאת. היא הגיעה רק עכשיו,‬ ‫והפתולוג עוד לא הספיק לבדוק אותה.‬
‫הללויה!‬
‫יצאת מדעתך? הוא איש חשוב.‬
‫איל ספנות עשיר.‬ ‫-כן.‬
‫אם יוטל בו מום כלשהו, הפתולוג ידע,‬
‫ואז הוא יתחיל לשאול שאלות.‬
‫ואתה יודע שעד מהרה,‬
‫הוא יבין את פרטי הסידור שלנו.‬
‫אני זקוק לשיניים האלה.‬
‫חכה עד מחר, ואז אתן לך…‬
‫מחר עלול להיות מאוחר מדי.‬ ‫ברגע שייקבר, העכברושים יגיעו אליו.‬
‫מכאן, גברתי.‬
‫אלי…‬
‫ווינסטון היקר.‬
‫די לך, אימא.‬
‫סלח לי, אבל…‬
‫הוא נראה כמעט חי.‬
‫כאילו הוא נם את שנת אחר הצהריים.‬
‫עשו מה שנדרש, אך אנא, אל תשנו את חזותו.‬
‫לתצוגה, אבקש שילבישו אותו במיטב בגדיו,‬
‫עם כל המדליות שלו על החזה, ו…‬
‫בידו,‬
‫הוא יאחז את החרב שהעניק לו המלך ג׳ורג׳,‬
‫הפריט היקר לו ביותר.‬
‫את בטוחה, אימא? ערכה לא יסולא בפז.‬ ‫מרגע שתיקבר, היא תאבד לך לנצח.‬
‫בוש לך, נערי.‬
‫אביך לא היה מסתפק בפחות מזה.‬
‫אין מחיר יקר מדי למחווה אחרונה זו.‬
‫- חברת סאות' סיילם לארונות מתים -‬
‫ערב נעים לך, גברתי…‬
‫ולך, אדוני.‬
‫לך תזדיין.‬
‫״ארוכה היא הדרך, וקשה,‬
‫״אשר מן הגיהינום מובילה אל האור.״‬
‫אין משפט נכון מזה.‬
‫הוא יהיה באדמה רק כמה שעות עד שאגיע אליו.‬
‫המזיקים האלה בוודאי לא יקדימו אותי.‬
‫אלוהים…‬
‫אנא…‬
‫רחם עליי.‬
‫רק הפעם.‬
‫״אהבתנו נקברת יחד איתך.״‬
‫כתובת זיכרון כה מרגשת.‬
‫היא תישאר איתו לנצח.‬
‫גברתי,‬
‫השם הוא מאסון.‬
‫אני השומר על מקום משכבו האחרון של בעלך.‬
‫תהיה זו משימתי האישית‬
‫להבטיח ששלמותו תישמר לצמיתות.‬
‫בבקשה.‬
‫אלוהינו, אתה מקור החיים.‬
‫בך אנו חיים, ונעים, ומתקיימים.‬
‫הובל אותנו אל ממלכתך‬
‫באמצעות בנך, ישוע הנוצרי, מושיענו.‬
‫שמור אותנו בחיים ובמוות,‬
‫באהבתך,‬
‫ובחסדך.‬
‫אמן.‬
‫כמעט.‬
‫הנה זה.‬
‫אוי לא.‬
‫בבקשה שלא יהיה מאוחר מדי.‬
‫מה?‬
‫מה? לא!‬
‫לא! בבקשה!‬
‫לא!‬
‫לא! עזרו לי!‬
‫קדימה, מאסון.‬
‫זה הפרס שלך.‬
‫הפרס שלך! קדימה.‬
‫כן.‬
‫מצאתי אתכם.‬
‫לעזאזל!‬
‫קר!‬
‫קר! חשוך! אלוהים!‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים, לא!‬
‫טוב. תנשום.‬
‫אתה תשרוד את זה.‬
‫אתה תשרוד.‬
‫איפה אתם?‬
‫עוד אתנקם!‬
‫זכרו היטב!‬
‫מאסון עוד ישרוף את כולכם באש הגיהינום,‬
‫אתכם ואת חבריכם המשוקצים!‬
‫תנשום.‬
‫חכם.‬
‫חכם, מאסון. חכם.‬
‫אל תוותר לעולם.‬
‫ככה תנצח אותם.‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים, לא!‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים, לא!‬
‫אלוהים! לא!‬
‫אלוהים!‬
‫ישו הקדוש!‬
‫מאסון, בר מזל שכמוך.‬
‫כנסייה שטנית.‬
‫השבח לאל!‬
‫כן…‬
‫בואי אליי, יקירתי.‬
‫טוב.‬
‫קדימה…‬
‫בואי…‬
‫הללויה!‬
‫תפסתי אותך.‬
‫שלי!‬
‫אלוהים.‬
‫ישו, אלוהים שבשמיים!‬
‫אני נשבע לך, אהיה צדיק לנצח!‬
‫אקדיש את לבי לך ורק לך!‬
‫אנא רחם על מאסון המסכן!‬
‫שלי!‬
‫נו כבר…‬
‫נו כבר! תיפול, לעזאזל!‬
‫נו כבר…‬
‫שלי!‬
‫אור.‬
‫אלוהים!‬
‫תודה לך, ישוע! אחזור לדרך הישר!‬
‫מאסון חדש עולה מן הקבר!‬
‫״ארוכה היא הדרך, וקשה,‬
‫״אשר מן הגיהינום מובילה אל האור.״‬
‫״ארוכה היא הדרך, וקשה,‬
‫״אשר מן הגיהינום מובילה אל האור.״‬
‫״ארוכה היא הדרך, וקשה,‬
‫״אשר מן הגיהינום מובילה אל האור.״‬
‫״ארוכה היא הדרך, וקשה,‬
‫״אשר מן הגיהינום מובילה אל האור!״‬
‫- נוח על משכבך בשלום -‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫לא…‬
‫לא!‬
‫היי,‬
‫זה לא…?‬
‫אני לא מאמין.‬
‫זה הוא.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬