EN NETFLIX-SERIE
I forrige århundreder, da verden var fuld af mysterier,
og det at rejse var forbeholdt nogle få, opstod en ny slags samlinger.
Raritetskabinettet.
Denne samling kunne være opbevaret i en bygning, et værelse,
eller i et møbel.
I disse private samlinger kunne man finde bøger,
malerier og eksemplarer af naturhistorie og naturstridig historie.
En dragetand, en havfrue fra Fiji eller et enhjørningehorn.
Og bag hvert af disse ting, en historie.
Man kunne støde på noget så stort som en rustning.
Eller så lille som et sæt nøgler.
Nøglerne til et depotrum.
Det gamle sted, hvor man holder fortiden i live.
De ting, der minder os om vores gerninger, mørke sider eller synder.
Fortællingen i dag hedder: "Depotrum 36".
Og instruktøren er: Guillermo Navarro.
DEPOTRUM 36
For blot to timer siden
indledte allierede luftstyrker et angreb på militære mål i Irak og Kuwait.
Disse angreb fortsætter, mens jeg taler.
Vi har nu muligheden for at skabe, for os og for de kommende generationer,
en ny verdensorden.
En verden, hvor det er retsstatsprincippet og ikke jungleloven,
der styrer nationernes adfærd.
Når vi opnår succes, hvilket vi vil opnå,
har vi en chance for at skabe denne nye verdensorden.
En orden, hvor et troværdigt FN kan bruge sin fredsbevarende rolle
til at indfri løftet og visionen fra FN's grundlæggere.
Vi har ingen uenigheder med det irakiske folk.
Jeg beder faktisk for de uskyldige,
der er fanget i denne konflikt, jeg beder for deres sikkerhed.
Vores mål er ikke at erobre Irak. Det er befrielsen af Kuwait, der er målet.
Jeg håber, at det irakiske folk allerede nu på en eller anden måde
kan overbevise deres diktator om, at han skal lægge våbnene fra sig,
forlade Kuwait og lade selve Irak
blive en del af familien af fredselskende nationer igen.
Thomas Paine skrev for mange år siden:
"Dette er de tider, der sætter menneskers sjæle på prøve."
Disse velkendte ord er så sande i dag.
Men selv når fly fra de multinationale styrker angriber Irak,
foretrækker jeg at tænke på fred, ikke på krig.
Jeg er overbevist om, at vi ikke blot vil sejre,
men at kampens rædsel vil føre til en erkendelse af,
at ingen nation kan stå imod en forenet verden.
…vores land. Vi kæmpede for det og vandt.
Disse indvandrere tager og tager og giver intet igen.
Hvem har sagt, at de var velkomne? Hvem har inviteret dem hertil?
Vi skabte dette land, vi kæmpede for friheden,
og de vil være en del af det.
-Ja, sgu. -Høste fordelene.
Ribbe de sociale ydelser. De brunes og de sortes rettigheder.
Hvad med de hvides rettigheder? Nå nej, det må vi ikke tale om.
Nej, vi må ej.
Vi besvarer straks jeres opkald.
Ingen selvretfærdige, liberale røvhuller, tak.
Fred fra Williamsville er i røret. Hvad har du på hjertet?
Flot øse.
Min stolthed og glæde.
24 TIMERS OPBEVARING AUKTION DENNE VEJ
Goddag, allesammen.
Vær nu ikke genert. Kom til farmand.
Slut dig til dine ligesindede.
Jeg hedder Eddie, og dette er guldminerne.
For nybegynderne, betyder det langtidsleje.
Det er folk, der ikke stoler på bankerne, som gemmer guldbarrer i gamle sofapuder
og pelsfrakker i kasser.
Af en eller anden grund efterlader de det hele, altså "DSG".
Død, skilsmisse og gæld.
Uheldigt for dem, heldigt for jer.
Af og til åbner vi døren og håber på en stor gevinst,
men finder kun en bunke skidt bag den.
Vi gør det kort og godt i dag og starter med depotrum 36.
Ejet af den samme mand i årtier.
Må han hvile i fred deroppe, dernede eller hvor han end måtte være.
Jeg dækker bare alle mulighederne. Lad os komme i gang.
Sådan.
Et kig og et snif. Det er alt, hvad I får.
Så skal der bydes!
Værsgo Bill.
Og auktionen er i gang. Vi starter med 50. Der er budt 50.
-50 dollars. -100.
-Der er budt 100. Og 150? -150.
-En fem nul første gang! -175.
-250. -250 første…
350.
Så slås konkurrenterne ud.
Jeg har fire sedler, 400 første gang, anden gang og tredje gang.
Solgt til den generte mand med den tykke tegnebog.
Okay, allesammen. Kom med videre. Den næste er nede ad gangen.
Jeg hørte dig, Tommy.
Gjorde du, din tumpe?
Du skulle ikke krydse amtsgrænsen, før hele beløbet var betalt.
Nej da.
Så ham, der holder øje med dig, lyver?
-Jeg er her for at tjene penge til dig. -Jeg vil have mine penge nu, din løgner.
Mønttelefonen er udenfor.
-Du må give mig lidt spillerum. -Ja da.
-Jeg tager mig af det. -Skaf dem til mig i aften, dit røvhul.
Har du kontrakten?
Din andel fra det sidste rum.
Var der fortjeneste?
Ædelstenene var lavet af glas, smeltningen af guldet gav lidt.
-Den ser tynd ud. Hvad med træstokkene? -Kopier. Bare grimt træharpiks.
Det er minus benarbejdet og benzinpengene.
Derfor fik du jo pickuppen, og jeg kører på en smadret knallert.
-Jeg giver dig en check for depotrummet. -Hold nu kæft. En check.
Giv mig mine penge.
En check.
-Hvor lusket. -Ved du, hvor meget jeg tjener i timen?
Har du mine nøgler?
Jeg vil lige vise dig noget først.
Her er det.
Se lige her. Kom og se.
Det er ham, der ejer det, som du købte.
Hver dag,
den samme mand.
Med den samme pose.
Han bliver derinde i en time til halvanden. Og så…
-Hvad rager det mig? -Er du ikke nysgerrig?
Nej, det har jeg aldrig været. Og det har nok holdt mig i live.
-Det er da løgn. -Han har haft det, siden stedet åbnede.
Tilbage i 1945.
Han holdt sig mest for sig selv, var høflig, og virkelig rigid.
Hvid vrede.
Må jeg sige sort vrede?
Det tænkte jeg nok.
Der er vel noget særligt derinde, siden han tjekker det så meget.
Ja, gammelt tøj og slidte sko.
Jeg købte et depotrum i Palmetto fyldt med krukker.
Urin, afføring, hår og tånegle.
Og en masse poser med kuponer. Alderen gør os mere mærkelige.
Se lige.
Posen er tom, når han kommer ud.
-Selvfølgelig, det er jo et depotrum. -Men hvad lavede han?
Han efterlod noget derinde. Hver dag i flere årtier.
Nu hopper han igen.
Hvad mon det er?
Jeg undersøger det.
Til dit depotrum 36.
God fornøjelse.
Husk, jeg gav dig tippet.
Husk at dele pengene med mig.
Den nærige stodder.
Himlen over Baghdad er oplyst i aften,
da allierede styrker har indledt et angreb på…
Hej hr. Eddie. Jeg vil gerne betale min regning.
To måneder.
Jeg troede, at du havde forladt det. Vi solgte det, da vi ikke hørte fra dig.
Nej.
Hr. Eddie,
hvor længe har jeg været kunde her?
Vi sendte dig et opsigelsesvarsel, fr. Amelia.
-Din telefon var afbrudt. -Jeg sagde jo, at jeg var flyttet.
Jeg har et nyt nummer.
Måske sendte du opsigelsen til den gamle adresse.
-Den forkerte. -Hvis skyld er det?
Din.
Jeg ringede og sagde: "Hr. Eddie, glem mig ikke."
Det var…
Kan du se ham fyren der?
Han hedder Nick Appleton.
Han købte dit depotrum.
Tal med ham.
Måske kan du få nogle af dine ting tilbage.
-Tak. -Det var så lidt.
Mange tak.
Jeg beklager.
Holder øje med mig.
Hr. Appleton?
-Hr. Appleton? -Rolig nu.
Undskyld. Mit navn er Amelia, hr. Eddie sagde, at du har købt mit rum.
-Det ligger på den anden side. Nummer 87. -Og hvad så?
De begik en fejl.
-Du blev sagt op. -De sendte den til den forkerte adresse.
-Tal med chefen. -Nej. Hr. Eddie sagde med dig.
Den narrøv. Er det sandt?
-Tal hurtigt, dette øre. -Alle mine minder er der.
Breve, fotos, altså personlige ting.
Jeg smed en masse ting væk, og jeg har også solgt nogle ting.
Der er nok noget tilbage, men det, der er derinde, er mit nu.
Nej, det er ikke dit.
-Hvor er du fra? -Jeg hedder Amelia, og jeg er herfra.
Jeg tog to busser.
Juridisk set har du mistet det hele. Beklager, men sådan er det.
Alle billederne af mine børn. Min mors og min fars breve.
Hvad kan du bruge dem til, hr. Appleton? Lad mig se. Jeg forstyrrer ikke nogen.
Måske er der stadig nogle ting.
-Jeg gør det hurtigt. -Det er dit problem, ikke mit.
Kan du slet ikke hjælpe mig?
Du kan få det resterende for 1.000 dollars.
Det er, hvad jeg tjener om måneden ved at gøre rent.
Her.
Den er din, du kan sikkert stadig bruge den.
Sikke et forfærdeligt menneske du er.
Hvabehar?
Taler du spansk?
Nej. Og du taler ikke engelsk.
Anstreng dig, når du er i mit land, og fornærm mig på mit eget sprog.
Dumme kælling.
Jeg sagde: "Brænd i helvede!"
DREJ KNAPPEN FOR LYS
Som sædvanlig er det hele min skyld.
Som om jeg ikke har problemer nok.
Jeg orker ikke flere.
Der er altid noget galt her.
Hvis det ikke er regnen, er det rørene. Jeg må finde et nyt job.
Hej, Eddie.
Det depotrum, jeg fik, er meget mindre.
Hvad mener du? Prøver du på at få rabat på grund af størrelsen?
Hvorfor er du så nærig?
Mindre plads betyder færre ting.
Intet er i orden i denne afdeling.
Den blev bygget i 1940'erne. Rummene var bredere, dybere og stejlere.
Og forbundet til hinanden.
Jeg ved ikke, hvad fanden der er…
Undskyld mig. Jeg skal hente en svaber.
Hende Amelia er udenfor.
Tak, fordi du overrumplede mig med det.
Lad hende dog se, om nogle af hendes ting stadig er der.
Jeg vil ikke udnævnes til at være skurken, især ikke af dig.
-Vær ikke en hykler ligesom alle andre. -Har du og jeg gang i noget?
Ja, jeg tjener lidt ved siden af, men det er en sød og rar dame.
Spillet har spilleregler. Man vinder, og man taber.
Se på mig. Jeg gjorde, hvad jeg skulle for dette land.
Hvordan får du det med i alle samtaler?
Fordi det er værd at gentage. Det spil, jeg spillede, var aftalt spil.
Jeg mistede hørelsen på dette øre, på nær en konstant hyletone.
Fint. Kone? Væk. Jeg accepterer tabene. Men nu er det min tur.
Du er ikke den eneste, der føler sig røvrendt.
Aftalt spil? Frontlinjen var helt sort og brun.
Måske husker du ikke alle de sorte lig, du trådte på,
når du skulle pisse i Parfumefloden.
Jeg købte det depotrum på ærlig vis. Så op i røven med dig, med hende
og med denne skyldfølelse!
I min militærenhed var alle grønne.
FOTOGRAFIER
DOTTIE - MOR
MÜNCHEN 1938 WIEN 1938
For fanden da!
12.000 dollars, i morgen.
Jeg har forstået det.
Nu forstår du det.
Pokkers.
Smut så.
Smut så!
Sådan noget pis.
-Hvad er der sket med dig? -Jeg låner lige din førstehjælpskasse.
-Måske burde du sætte dig lidt. -Hvad?
Hvorfor? Jeg har det fint. Jeg skal have nogle ting vurderet.
-Det må være noget godt. -Antikke genstande og lidt guld.
Du burde nok springe marskandiseren over.
Tag hen til Agathas biks på Douglas Drive.
Hun er ærlig.
Ikke vær hadsk med de spøjse øjne og blodige hoved.
Hold kæft.
Du skal slappe lidt af, Nick.
Det er guld, ja, men jeg vil kun betale skrotprisen.
Eddie sagde, at du ville betale godt.
Ja, hvis I bringer noget godt.
Se her.
Intet certificeringsmærke på metallet, håndværket er råt.
Den kan end ikke pyntes.
Næste, tak.
Bord og stole er i god stand. Udskæringerne er ægte.
De er fremragende.
Det er et seance-bord.
Som en Ouija-bræt-seance?
Lidt mere seriøst end det.
Hvad har vi her?
Har du før set et…
Ja.
Liber Primus, Daemonia.
Liber Secundus, Symvolia.
Liber Tertius, Perilipsi.
Hvad betyder det?
De er vigtige, ikke? De er vel værdifulde.
Ikke mit område.
Hvis så?
Jeg har en kollega i tankerne.
Og dette.
-Jeg har aldrig set noget lignende. -Det har jeg. Mange gange.
Mærk. Den er vidunderlig.
Forsigtigt. Det bliver sprødt.
Prøv. Rør.
Kan du gætte materialet?
Uld.
Menneskehår.
-Lugt. -Som om. Nej tak.
Jeg ringer til min kollega om bøgerne.
Roland. Det er Agatha.
Jøsses.
Jeg er i butikken. Her er en kunde med nogle meget interessante ting.
Lige noget for dig, hvis du forstår?
Kom hurtigt.
Stol på mig.
Hej, min kære. Hvordan går det?
Dette er Nick.
Hej.
Se her. Hvad siger du til det?
Ja. Meget interessant.
Det er ganske rigtigt et seance-bord.
-Det er udsøgt. -Det 19. århundrede, Østrig.
Træet er hvidt cedertræ og sandeltræ,
behandlet på en meget unik måde.
Og udformet til at kunne tilkalde et væsen.
Ser du? Den rødlige nuance på lakken?
Gæt, hvad der gik i den?
I er bindegale.
Du godeste.
Jeg vidste, du ville blive glad.
Var der et fjerde bind?
Det så jeg ikke.
Men er det muligt, at du har det?
Jeg har knap nok kigget i depotrummet. Det er fyldt med bras.
Bøgerne er meget sjældne.
Jeg vil give 10.000 for alle tre.
Jamen dog.
Hvor meget for alle fire?
Hvis de sælges på den rigtige auktion med mange købere,
kan de sælges for over 300.000 dollars.
Ser du, det fjerde bind er det mest sjældne.
Liber Quartus Sacramentum.
Det mest eftertragtede eksemplar.
Det er legendarisk.
Fuld af symboler og formularer for at fastholde en dæmon,
og få den til at blive på jorden.
En dæmon?
Grunden til, at det fjerde bind er det mest sjældne,
er, at det brænder helt op når udvekslingen er afsluttet
med leverandøren af dets ydelser.
Bortset fra når…
-Kom så til sagen for pokker. -Han er hårdfør, Rolly.
Bortset fra når dæmonen er blevet forrådt og ikke kan inddrive sit udestående.
Udvekslingen skal ske i aften.
Dette er betalingen for kandelaberen, bordet og stolene.
Men kransen forærer jeg dig, min kære Agatha.
For henvisningen, mange tak.
Men hvis vi finder det fjerde bind, der mangler,
så skriver jeg en check på 300.000 dollars til dig.
Min pickup er udenfor. Jeg kører os derover.
Tak.
Mange tak.
Fedt. Nu regner det også som bare helvede.
Har du slået hovedet mod forruden?
Ja. Da jeg blev påkørt bagfra.
Har du noget imod at lukke sidevinduet, tak?
Jeg…
Jeg må tilstå noget.
Jøsses, seriøst?
Jeg ved alt om den familie, der ejede det depotrum, som du købte.
De var meget rig. De havde tjent deres formue på stål i Europa
og emigrerede til Amerika i slutningen af Anden Verdenskrig.
De lavede våben. Wolfram til kampvogne.
Men for den forkerte side.
Ja, jeg så nogle gamle krigsbilleder i et fotoalbum derinde.
Hvem han end var.
Jeg er ked af at skulle afkræfte din opfattelse af godt og ondt,
men denne mand vidste hvad han gjorde, og han var yderst ondskabsfuld.
Men Gud har ham nu.
Ja. Gud. En stilfærdig og stærk type, der elsker at se os tumle
med vores fri vilje og andre vrangforestillinger.
Men hvad med hans modstander?
Ubarmhjertig, ja ligefrem fjendtlig.
Som hvisker i vores ører i hvert vågent øjeblik.
Du færdes vist selv på den forkerte, fjendtlige side, Hansi.
Er det relevant for denne udveksling?
Ejeren af depotrummet var en syg mand.
Han spillede sin formue væk, ødelagde sin familie
og kunne aldrig få nok.
En uudtømmelig appetit. Forstår du?
Ja, endnu et røvhul.
Det er korrekt.
Han færdedes i okkulte kredse i Berlin og Wien.
Og han hidkaldte et væsen.
Og tilbød det en krop, som det kunne indtage. Besætte.
Hans søster.
Dottie Wolmar tror jeg, at hun hed.
Det var noget af en skandale.
Fandt man hende nogensinde?
Nej. De ledte, men…
…forgæves.
Nok om det.
Jeg er ikke interesseret i dette her skumle fis.
Nå, men vi er her.
Her.
Det mener du ikke. Læg den væk.
Nej, det smeltede metal blev indsamlet fra en meget særlig kilde.
Stykke for stykke. Hvis vi finder bogen, vil lyset fra kandelaberen beskytte os.
Seriøst, hold nu kæft.
Du tager venstre side.
Vi går ikke, før vi finder den.
Bøger går ikke bare pludselig i brand.
Hvis du stjæler noget, finder jeg ud af det.
Og der er kun én udgang.
SLUK DREJ FORBI DETTE PUNKT
MYSTERIET OM DEN FORSVUNDNE BERØMTHED FORTSÆTTER
Ja.
HVAD SKETE DER MED DOTTIE WOLMAR?
Hvor er du, Dottie Wolmar?
SAVNET BERØMTHED FRA BUFFALO
MÅ IKKE BLOKERES KUN AF- OG PÅLÆSNING
Pis!
Det er hult. Kunne du høre det?
Jeg vidste, at rummets mål ikke stemte.
-Hjælp mig lige. -Ja.
Bogen er bestemt låst inde her.
Nu finder vi ud af, hvorfor han kom her hver dag.
Hvad fanden er det for en stank?
-I min branche kalder vi det for dunst. -Åh, gud.
Ligesom når en kat eller en hund markerer deres territorium.
Rør ikke ved noget.
Sig ikke et ord.
-Følg mine præcise retningslinjer. -Er du delingsfører nu?
Hvis du finder noget, som ikke er af denne verden,
på den anden side af denne tærskel, så har jeg et godt råd til dig.
Du må ikke få øjenkontakt med det, og du må ikke tale med det.
Det vil fornemme mørket i dig, ligesom jeg gør.
Det vil være grådigt efter det, sultent, forstår du det?
Det var da vist to råd, og du ved ikke en skid om mig.
Så hold kæft.
Det stinker fandeme forfærdeligt. For fanden da.
Hvor utroligt.
Det havde jeg aldrig forestillet mig.
Han holdt sin stakkels søster fanget. Det må være svagt.
Sulten. Stakkels ting.
Det var fanget inde i cirklen i så lang tid.
Håret er smeltet sammen med gulvet.
Se, hvordan dæmonen gemmer sig.
Den brugte hendes ansigt som indgang.
-Der er den. -Træd ikke over den linje.
-Skid hul i det, jeg henter bogen. -Nej, stop, lad være!
Du aner ikke, hvad du har vækket!
Milde Moses.
Dottie.
For fanden da.
Gudskelov. Vil du venligst åbne døren?
Vil du være sød at åbne døren?
Åbn døren, tak!
Tak.
Nej! Vær nu sød.
Jeg er i fare, jeg har brug for din hjælp!
Vær nu sød! Åbn døren!
Nej!
Jeg giver dig, hvad end du vil have. Jeg beder dig!
Vær nu sød! Åbn døren!
Åbn døren!
Jeg beder dig!
DENNE SÆSON AF GUILLERMO DEL TORO
Min karriere som kunstner endte i det øjeblik, jeg så dine værker.
Kan du mærke det, Will? Frygten?
Så du mener altså, at rotterne stjæler ligene fra kisterne?
Jeg har set en skov, der trækker de døde ind i den.
Hjælp! Vi skal tilbage dertil.
ÅBEN ALLE DØRENE
-Huset giver mig kuldegysninger. -Jeg er meget bekymret for dig.
IKKE LUK ØJNENE
-Du bør ikke bruge den creme længere. -Det er det, der vil ordne mig.
I aften vil jeg give jer en unik oplevelse.
Hvad finder jeg mon?
Skete dette lige?
ÅBEN
DIT
SIND
FOR FRYGTEN
Mørket har det med at fange mig.
DEPOTRUM 36
FORMATIONER
PICKMANS MODEL
DRØMME I HEKSEHUSET
FREMVISNINGEN
OBDUKTIONEN
KIRKEGÅRDSROTTERNE
DET YDRE
GUILLERMO DEL TOROS RARITETSKABINETTET
Tekster af: Kathrine Bastías-Bech