SERIÁL NETFLIX
V dávných stoletích,
kdy byl svět plný záhad
a cestování bylo jen pro vyvolené,
vznikl nový druh sbírek.
Kabinet kuriozit.
Taková sbírka se mohla nacházet v budově,
v komnatě,
nebo v kusu nábytku.
Tyto soukromé sbírky obsahovaly knihy,
obrazy nebo exempláře přírodního i nadpřirozeného původu.
Dračí zub, mořská panna z Fidži, roh jednorožce.
A každý z nich
ukrývá příběh.
Člověk může narazit na něco tak velkého jako brnění,
nebo malého jako svazek klíčů.
Klíčů od skladu.
Místa, kde člověk uchovává minulost naživu.
Věci, které nám připomínají naše činy, temnotu nebo hříchy.
Dnešní příběh se jmenuje Položka 36.
Režíroval ho
Guillermo Navarro.
POLOŽKA 36
Před dvěma hodinami
zahájily spojenecké vzdušné síly útok na vojenské cíle v Iráku a Kuvajtu.
Tyto útoky pokračují i v tuto chvíli.
Máme před sebou příležitost vytvořit pro sebe i pro budoucí generace
nový světový řád.
Svět, kde vláda práva, nikoliv právo džungle,
řídí počínání národů.
Až budeme úspěšní, což budeme,
bude šance nastolit tento nový světový řád.
Řád, v němž spolehlivá OSN může svou mírovou rolí…
PODLE POVÍDKY GUILLERMA DEL TORA
…naplňovat příslib a vizi svých zakladatelů.
S iráckým lidem žádný spor nevedeme.
Modlím se za bezpečí
všech nevinných zasažených tímto konfliktem.
Neusilujeme o dobytí Iráku.
Jen o osvobození Kuvajtu.
Doufám, že irácký lid dokáže nějak i v této chvíli
přesvědčit tamního diktátora, že musí složit zbraně,
odejít z Kuvajtu a umožnit Iráku,
aby se vrátil do rodiny mírumilovných národů.
Thomas Paine před mnoha lety napsal:
„Tato doba prověřuje sílu duše.“
Tato známá slova zůstávají nesmírně aktuální.
Ale i během probíhajících náletů mezinárodních sil na Irák
myslím raději na mír, nikoliv na válku.
Jsem přesvědčen, že nejenže zvítězíme,
ale že z hrůz boje vzejde poznání,
že sjednocenému světu se žádný národ postavit nemůže.
…naše země. Bojovali jsme za ni a vyhráli jsme.
Tihle imigranti jen berou a berou a nic nepřinášejí.
Kdo jim řekl, že tady o ně stojíme? Kdo je sem pozval?
My tuhle zemi vybudovali. Bojovali jsme za ni
a oni chtěj mezi nás.
- Přesně. - Užívat si výhod.
Vyžírat sociální programy. Práva pro hnědý, pro černý,
ale co práva pro bílý? Jasně, o těch se mluvit nesmí.
To fakt ne.
Můžete nám volat.
Ale o namyšlený, liberální sráče nestojíme.
Na drátě je Fred z Williamsville. Co máte na srdci?
Hezká kára.
Můj miláček.
NONSTOP SAMOSKLAD DRAŽBA
Dobré odpoledne.
Jen se nestyďte. Pojďte blíž.
Mezi bratry a sestry.
Já jsem Eddie a tohle je ostrov pokladů.
Pro nováčky, to znamená dlouhodobé nájmy.
Lidi, co nevěří bankám,
schovávají zlaté cihly dovnitř gaučů, pravé kožichy v krabicích.
Pak to z nějakého důvodu všechno opustí. Jsou to tři velká D.
Dožití,
domácí drama, dluhy.
Smůla pro ně, štěstí pro vás.
Občas při otevření čekáme pořádnou kořist,
jenže tam najdeme velký hovno.
Dneska to vezmeme fofrem, začínáme kójí 36.
To je ta, kterou jeden muž vlastnil desítky let.
Ať odpočívá v pokoji tam nahoře, dole nebo bůhvíkde.
Zahrnuju všechny varianty.
Bez dlouhých cavyků…
Jo.
Nahlédnutí, přičichnutí.
Víc nedostanete.
Dražba může začít!
Teď ty, Bille.
Dražba začíná. Vyvolávací cena 50. Bereme 50.
- 50 dolarů. - 100.
- 100, slyším 150? - 150.
- Máme tu 150 poprvé! - 175.
- 250. - 250 poprvé…
350.
Konkurence odpadává.
Vidím čtyři kila, 400 poprvé, podruhé, potřetí.
Prodáno ostýchavému muži s naditými kapsami.
Teď se přesuneme. Další je na konci chodby.
Rozumím, Tommy.
Určitě, ty debile?
Říkal jsem ti, ať neodjíždíš z okresu, dokud se nevyrovnáš.
Vždyť ne.
Takže mi očko, co tě hlídá, kecá?
- Hodlám vydělat peníze, zaplatit ti. - Chci je hned teď, ty prolhanej sráči.
Automat je venku.
- Musíš mi dát prostor. - Jasně.
- Dělám na tom. - Koukej je do večera mít, ty hajzle.
Máš tu smlouvu?
Podíl za minulou kóji.
Vynesla něco?
Kameny byly ze skla, z roztaveného zlata něco bylo.
- Moc tady není. Co ty dřevěný hole? - Repliky. Dřevěný pryskyřice.
Je to minus námaha a benzín.
Asi proto máš pickup a já vyflusanej moped.
- Za tu kóji ti dám šek. - Šek si strč do prdele.
Čekám na svoje prachy.
Šek.
- Hezký. - Víš vůbec, kolik beru na hodinu?
Dáš mi klíč?
Nejdřív ti chci něco ukázat.
Tady to mám.
Mrkej na to.
To musíš vidět.
Tenhle vlastní tu, cos koupil.
Každý den,
stejný chlap.
Nese stejnou tašku.
Stráví tam hodinu, hodinu a půl.
- A pak… - Co to má společnýho se mnou?
Nejseš zvědavej?
Ne, nejsem a nikdy jsem nebyl. Možná proto jsem pořád naživu.
- To si děláš prdel. - Má ji tady odjakživa.
Už od roku 45.
Většinou si hleděl svýho, zdvořilej,
trochu studenej čumák.
Bílej vztek.
Smím říkat černošskej vztek?
To jsem si myslel.
Ale musel tam mít něco extra, když to takhle kontroloval.
Jo, starý šaty a prošlapaný boty.
V Palmettu jsem koupil kóji plnou sklenic.
Moč, výkaly, vlasy a nehty.
A pytle kupónů. Čím jsme starší, tím jsme divnější.
Teď sleduj.
Když vyjde ven, má tašku prázdnou.
Jasně, je to skladovací kóje.
Jo, ale o co mu šlo?
Něco tam nosil každej den desítky let.
Zase to hopsání.
Co to asi je?
Zkusím zapátrat.
Od tvojí kóje 36.
Hezkou zábavu.
Nezapomeň, echo jsi měl ode mě.
Koukej to ocenit.
Škrt jeden.
Nebe nad Bagdádem září
po zahájení útoku spojeneckých sil…
Dobrý den, pane Eddie. Jdu zaplatit účet.
Dva měsíce.
Myslel jsem, že už o kóji nemáte zájem. Když jste se neozývala, vydražili jsme ji.
Ne.
Pane Eddie,
jak dlouho si tady pronajímám?
Poslali jsme vám oznámení o vystěhování.
- Máte odpojený telefon. - Říkala jsem vám o stěhování.
Mám nové číslo.
Možná jste oznámení poslal na starou adresu.
- Tu nesprávnou. - A kdo za to může?
Vy!
Volala jsem. Říkala jsem: „Prosím vás, pane Eddie, nezapomeňte.“
To jste byla…?
Vidíte tamhletoho chlapa?
Jmenuje se Nick Appleton.
Vaši kóji koupil on.
Běžte za ním.
Třeba pár věcí získáte zpátky.
- Děkuju. - De nada.
Muchas gracias.
Lo siento.
Já mu dám očko.
Pane Appletone?
- Pane Appletone? - Hej!
Pardon. Já jsem Amelia. Prý jste koupil moji kóji.
- Je na opačné straně. Číslo 87. - A když jo?
Udělali chybu.
- Kdo? Vystěhovali vás. - Poslali to na špatnou adresu.
- Stěžujte si vedoucímu. - Ne. Pan Eddie mě poslal za vámi.
Zmrd jeden. Vážně?
- Povídejte, na tohle ucho. - Mám tam všechny rodinné věci.
Dopisy, fotky, osobní věci.
Spoustu jsem toho vyházel a něco prodal.
Možná tam ještě něco je, ale každopádně to teď patří mně.
- Chápete? - Ne, vám to nepatří.
- Odkud jste? - Jmenuju se Amelia a jsem odsud.
Přijela jsem autobusem.
Z hlediska zákona jste o všechno přišla. Je mi líto, ale tak to prostě je.
Všechny fotky dětí. Dopisy rodičů.
K čemu jsou vám, pane Appletone? Pusťte mě tam a nebudu nikoho obtěžovat.
Třeba tam ještě něco je. Pospíším si.
Mrzí mě to, ale je to váš problém.
Takže pro mě neuděláte nic?
Za tisícovku si můžete vzít, co tam zbylo.
Tolik si vydělám za měsíc uklízením.
Tady.
Ten je váš, určitě ho ještě nějak využijete.
Co je to za člověka?
Co prosím?
Umíte španělsky?
Ne. A vy zjevně neumíte anglicky.
Když už jste v mojí zemi, dejte si tu námahu a urážejte mě mojí řečí.
Krávo blbá.
Přeju vám, ať vás vezme peklo!
Jako vždycky musím všechno řešit já.
Jako bych neměl problémů dost.
Tohle nemám zapotřebí.
Věčně nějaký sraní.
Jednou déšť, podruhý trubky. Musím si sehnat novou práci.
Hele, Eddie.
Ta moje kóje je mnohem menší než tahle.
Co tím chceš říct? Chceš slevu kvůli velikosti?
Odkdy seš takovej škrt?
Menší prostor, míň věcí. To je prostě fakt.
V téhle sekci předpisy neřešili.
Vznikla ve 40. letech. Kóje bývaly širší, hlubší, vyšší,
navzájem propojené.
Netuším, co to s tím…
Omluv mě, musím jít pro mop.
Venku čeká ta Amelia.
Fakt díky, žes ji na mě poštval.
Kristepane, nech ji podívat se, co tam zbylo.
Padoucha ze mě dělat nebudete, ty rozhodně ne.
- Nebuď pokrytec jako ostatní. - Hele, tenhle náš kšeftík?
Fajn, přivydělávám si bokem, ale tahle paní? Ta je slušná.
Hra má pravidla. Občas vyhraješ, občas prohraješ.
Jako já. Já naší zemi sloužil, když bylo potřeba.
Proč to kurva pokaždý vytahuješ?
Protože si to zaslouží opakovat! Hrál jsem v nefér hře.
Na tohle ucho neslyším, jen nekonečný pískání.
Fajn. Manželka? Pryč.
Prohry beru. Teď je ale řada na mně.
Nejseš jedinej, s kým vyjebali.
Nefér? Přední linie byli samý černý a hnědý.
Možná jsi přehlídnul všechny ty padlý snědý těla,
než ses k Voňavý řece dokodrcal.
Tu kóji jsem koupil férově,
takže seru na tebe, seru na ni a seru na tyhle tvoje výčitky!
A v mojí jednotce byli všichni zelený.
FOTOGRAFIE
DOTTIE, MÁMA
MNICHOV 1938 VÍDEŇ 1938
Kurva drát!
Dvanáct táců, zítra.
Vyjádřil ses jasně.
Až teď.
Krucinál.
Kšá!
Sakra práce.
- Co se ti sakra stalo? - Půjčuju si tvoji lékárničku.
- Nechceš chvíli zůstat sedět? - Cože?
Proč? Nic mi není. Potřebuju nechat ocenit pár krámů.
- Asi to musí stát za to. - Starožitnosti, nějaký zlato.
S tímhle možná do frcu nechoď.
Zaskoč k Agathě na Douglas Drive.
Je slušná, tak ji těma kukadlama a zakrvácenou hlavou nevystraš.
Neser.
Zklidni hormon, Nicku.
Jistě, je ze zlata, ale zaplatím jen za materiál.
Eddie říkal, že pro nás uděláte víc.
Jistě, když uděláte víc vy pro mě.
Podívejte na to.
Na kovu žádné puncy, řemeslné zpracování nestojí za řeč.
Nejde ani vyšňořit.
Další, prosím.
Stůl a židle jsou fajn. Pravá intarzie.
Ty jsou nádherné.
Je to stolek na seance.
Jako na duchařské seance?
Krapet serióznější.
Copak to tu máme?
Viděl jste někdy…
Jo.
„Liber Primus, Daemonia.“
„Liber Secundus,
Symvolia.“
„Liber Tertius,
Perilipsi.“
Co to znamená?
Jsou významné, co? Určitě cenné.
Mimo můj obor.
Tak čí?
Zkusím jednoho kolegu.
A tohle…
- To jsem v životě neviděl. - Já ano.
Mnohokrát.
Sáhněte si. Je to krása.
Něžně. Bývají křehké.
No tak. Sáhněte si.
Uhádnete materiál?
Vlna.
Lidské vlasy.
- Přivoňte si. - Díky, nezájem.
Zavolám kolegovi přes ty knihy.
Rolande, tady Agatha.
Kristepane.
Jsem v obchodě. Mám tu klienta s velice zajímavým zbožím.
Z tvého oboru, pokud mi rozumíš.
Přijď hned.
Věř mi.
Hallo, má drahá. Wie geht's?
To je Nick.
Dobrý den.
Podívejte se.
Co vy na to?
Ano, moc zajímavé.
To je
skutečně
stolek na seance.
- Je nádherný. - 19. století, Rakousko.
Dřevo je
bílý cedr a santal
s nesmírně…
unikátní úpravou.
Slouží k vyvolávání entity.
Vidíte?
Ten načervenalý odstín laku?
Víte, čím ho dělali?
Úchyláci.
Bože můj.
Věděla jsem, že budeš nadšený.
Našel jste i čtvrtý svazek?
Nevím o něm.
Ale…
možná ho máte?
Sotva jsem tu kóji prošel. Pořád je plná krámů.
Tyto knihy jsou nesmírně vzácné.
Řekl bych 10 000 za všechny tři.
Inu?
Kolik za všechny čtyři?
Pokud by byly ve správné aukci s více zájemci,
více než 300 000 dolarů.
Čtvrtý svazek je totiž ten nejvzácnější.
Liber Quartus, Sacramentum.
Nejlákavější díl.
Je legendární.
Plný symbolů a kouzel na spoutání démonů
a jejich ovládnutí.
Démonů?
Čtvrtý svazek je nejvzácnější proto,
že celý shoří po dokončení transakce
s poskytovatelem služeb.
Až na…
- To drama si odpusťte, jo? - Nemáš to s ním snadné, Rolly.
Až na případ, kdy je démon zrazen. Pak nemůže svůj dluh vymoci.
Tenhle obchod musí proběhnout dneska.
Toto je platba za svícen, stolek a židle.
Věnec ale věnuju tobě, mein Liebchen, Agatho.
Za zavolání, danke schön.
Ale…
pokud najdeme chybějící čtvrtý svazek,
vystavím vám šek na 300 000 dolarů.
Parkuju venku. Odvezu nás tam.
Danke.
Danke schön.
Nádhera. Teď na nás navíc chčije jako kráva.
Zranil jste si hlavu o čelní sklo?
Jo. Narazili do mě zezadu.
Mohl byste zavřít okénko?
Musím…
Musím se k něčemu přiznat.
Ježíši, fakt?
Vím totiž všechno o té rodině,
které patřila ta kóje, co jste koupil.
Byli velice bohatí,
v Evropě vydělali na oceli
a na konci druhé světové války emigrovali do Ameriky.
Vyráběli zbraně.
Wolfram pro tanky.
Ale pro ty zlé.
Jo, ve fotoalbu jsem tam viděl staré fotky z války.
Ať to byl kdokoliv.
Nechci vám kazit vaše relativní představy o dobru a zlu,
ale on znal a konal zlo v téměř absolutním měřítku.
Teď už si ho podá Bůh.
Jistě.
Bůh.
Silný, mlčenlivý typ, který se kochá tím,
jak zápasíme se svobodnou vůlí a jinými přeludy.
Ale co jeho protivník?
Houževnatý, ba až bojechtivý.
Bez ustání nám šeptá do uší.
Něco mi říká, že se tou zlou, bojechtivou stranou zabýváte sám, Hansi.
Hraje to v této transakci nějakou roli?
Tu kóji vlastnil nemocný muž.
Jmění prohrál v hazardu, zničil svou rodinu,
nikdy neměl dost.
Bezedné choutky.
Rozumíte?
Jo, další bezcennej sráč.
Přesně tak.
V Berlíně a Vídni se pohyboval v okultních kruzích.
Vyvolal entitu.
Nabídl jí schránku, kterou mohla obsadit.
Posednout.
Svoji sestru.
Dottie Wolmarová,
tak se tuším jmenovala.
Byl to
pořádný skandál.
Našli ji někdy?
Ne. Pátrali, ale…
marně.
Fajn, už dost.
Tyhle vaše duchařiny mě nezajímají.
A už jsme tady.
Tak.
To si děláte srandu. Schovejte to.
Ne, roztavený kov pochází z velmi neobvyklého zdroje.
Kousek po kousku. Pokud tu knihu najdeme,
jas svícnu nás ochrání.
Nic proti, ale držte už hubu.
Hledejte vlevo.
Neodejdeme, dokud ji nenajdeme.
Knihy samy od sebe nehoří.
Sakra.
Jestli si něco odnesete, poznám to.
A východ je jen jeden.
ZÁHADA ZMIZELÉ PROMINENTKY POKRAČUJE
Ano.
CO SE STALO S DOTTIE WOLMAROVOU?
Kdepak jsi, Dottie Wolmarová?
POHŘEŠOVANÁ PROMINENTKA Z BUFFALA
Kurva!
Je dutá.
Slyšel jste to?
Já věděl, že ty rozměry neseděj.
- Pomozte mi s tím. - Ano.
Vsadím se, že ta knížka je tam.
Teď zjistíme, proč sem každý den chodil.
Co je to kurva za smrad?
- V mém oboru tomu říkáme efluvium. - To je síla.
Jako když si kočka nebo pes značkují území.
Na nic nesahejte.
Nic neříkejte.
- Přesně se řiďte mými pokyny. - Najednou jste velitel čety?
Pokud na druhé straně najdeme cokoliv původem z jiného světa,
mám pro vás jedinou radu.
Nedívejte se tomu do očí, nemluvte na to.
Vycítí to ve vás temnotu stejně jako já.
Bude to po ní prahnout, žíznit. Rozumíte?
Řekl bych, že to jsou rady dvě,
a vy o mně víte úplný hovno, tak neserte.
To je příšernej puch. Krucinál.
Neuvěřitelné.
Nepředstavitelné.
Uvěznil svou nebohou sestru.
Musí být zesláblá.
Hladovět. Chudinka.
Je v tom kruhu uvězněná už věčnost, vidíte?
Vlasy se spojily s podlahou.
Podívejte, jak se démon ukrývá.
Vstoupil do ní skrz obličej.
- Tamhle je. - Nepřekračujte tu čáru.
- Hovno, jdu pro tu knížku. - Ne, stůjte!
Nemáte tušení, co jste probudil!
Panenko skákavá.
Dottie.
Do prdele.
Sláva. Můžete mi otevřít?
Můžete otevřít ty dveře?
Prosím vás, otevřete mi!
Děkuju.
Ne! Prosím vás.
Hrozí mi nebezpečí, musíte mi pomoct!
Prosím vás! Otevřete mi!
Ne!
Dám vám, cokoliv budete chtít! Prosím vás!
Prosím vás! Otevřete ty dveře!
Prosím vás, otevřete mi!
Otevřete mi!
Prosím!
V TÉTO ŘADĚ
Jako umělec jsem skončil, když jsem uviděl tvé dílo.
Cítíš to, Wille?
Ten strach.
Ty mi povídáš, že krysy kradou těla z rakví?
Viděl jsem les, který pohlcuje mrtvé.
Pomoc!
Musíme se tam vrátit.
OTEVŘETE DVEŘE
Ten dům mi nahání hrůzu.
Mám o tebe starost.
NEZAVÍREJTE OČI
- Měla bys s tím krémem přestat. - Tohle mě napraví.
Dnes vám daruju jedinečný zážitek.
Co zjistím?
Fakt se to stalo?
OTEVŘETE
Bože.
SVOJI
MYSL
STRACHU
Nějak se ke mně vkrádá temnota.
KABINET KURIOZIT GUILLERMA DEL TORA
Překlad titulků: Ondřej Kavka