EN NETFLIX-SERIE
Förr i tiden,
när världen var full av mysterier
och resande var reserverat för ett fåtal,
uppkom en ny typ av samlingar: kuriosakabinett.
Samlingen kunde finnas i en byggnad,
en kammare
eller en möbel.
I de privata samlingarna fanns böcker,
målningar och såväl naturliga som onaturliga historiska objekt.
En draktand, Fijis sjöjungfru, ett enhörningshorn.
Och bakom varje föremål fanns en historia.
Man kunde hitta saker så stora som rustningar.
Eller små som nyckelknippor.
Nyckeln till ett förråd.
Det där stället där man håller det förflutna vid liv.
Allt som påminner oss om våra handlingar, vårt mörker eller våra synder.
Dagens berättelse är "Nummer 36".
Regissör är Guillermo Navarro.
NUMMER 36
För bara två timmar sen
inledde allierade luftstyrkor ett angrepp mot militära mål i Irak och Kuwait.
Angreppen pågår i detta nu.
För oss och för framtida generationer kan vi nu skapa
en ny världsordning.
En värld där rättssamhället, inte djungelns lag,
styr över nationernas beteende.
När vi når framgång, och det kommer vi att göra,
kan vi skapa den nya världsordningen.
Då kan ett trovärdigt FN…
…använda sin roll som fredsmäklare för att införliva sin vision.
Vi har inget otalt med Iraks befolkning.
Tvärtom. De är oskyldiga
i den här konflikten, och jag ber för deras säkerhet.
Målet är inte att erövra Irak,
utan att befria Kuwait.
Det är min förhoppning att Iraks befolkning kan
övertyga sin diktator att lägga ner vapnen,
lämna Kuwait och låta Irak
återförenas med fredsälskande nationer.
Som Thomas Paine skrev för många år sen:
"Dessa tider prövar människans själ."
De välkända orden stämmer så väl in på dagsläget.
Men även nu när internationella styrkor anfaller Irak
vill jag tänka på fred, inte krig.
Jag är säker på att vi kommer att segra
och på att krigets hemskheter kommer att tydliggöra
att ingen nation kan stå emot en enad värld.
…vårt land. Vi stred för det och vann.
Invandrarna bara tar och tar, utan att ge nåt tillbaka.
Vem har sagt att de är välkomna? Vem bjöd hit dem?
Vi har byggt upp landet, slagits för friheten
och de vill klampa rakt in.
-Exakt. -Utnyttja det. Plundra välfärdssystemet.
Brunas rättigheter, svartas rättigheter, men vitas rättigheter, då? Nej.
-Det pratar vi inte om. -Nej.
Vi öppnar snart linjen.
Inga självrättfärdiga liberala skitstövlar, tack.
Vi har Fred från Williamsville på tråden. Vad funderar du på?
-Snygg kärra. -Min ögonsten.
DYGNET RUNT-FÖRRÅD AUKTION
God dag, allihop.
Var inte blyga nu. Kom fram bara.
Gör era bröder och systrar sällskap.
Jag heter Eddie och det här är Guldkusten.
För alla nya: Det är långtidsuthyrning.
Folk som inte litar på banker, gömmer guldtackor inuti soffkuddar
och pälskappor i lådor.
Av nån anledning lämnar de kvar allt. Det finns flera skäl.
Dödsfall, skilsmässa, skulder…
Synd för dem, men tur för er.
Fast ibland hoppas man på en storvinst och så är det bara skit där inne.
Vi går rakt på sak idag och börjar med nummer 36.
Samma man har hyrt det i årtionden.
Må han vila i frid där uppe, där nere eller var han nu är.
Jag helgarderar.
Utan vidare dröjsmål…
Ja.
En liten titt.
Det är det ni får.
Låt budgivningen börja!
Varsågod, Bill.
Då kör vi. Börjar med 50. 50 bjudet.
-50 dollar. -100.
-Vi har 100. Får jag 150? -150.
-150, första. -175.
-250. -250, första…
350.
Där stöp konkurrenterna.
Jag har 400. Första, andra, tredje.
Såld till den blyga mannen med de djupa fickorna.
Okej, då går vi vidare. Nästa förråd är där inne.
Jag hörde, Tommy.
Jaså, idiotjävel?
Du skulle inte lämna countyt innan det var löst.
Nej, precis.
Så min kille ljuger? Jag har koll.
-Jag är här för att tjäna pengar åt dig. -Jag vill ha pengarna nu, lögnhals.
Betaltelefonen är där ute.
-Ge mig en chans. -Visst.
-Jag fixar det. -Jag vill ha dem ikväll, din jävel.
Har du kontraktet?
Din andel från förra gången.
Gav det nåt?
Smyckena var av glas, men guldet gav en del.
-Ser tunt ut. Träkäpparna, då? -Billiga kopior.
Det är minus jobb och bensin.
Är det därför du har en bil och jag kör en risig moped?
-Du får en check för förrådet. -Dra åt helvete. En check…
Fixa fram pengarna.
En check…
-Slipat. -Vet du vad jag tjänar i timmen?
Har du nycklarna?
Först vill jag visa dig en sak.
Här är den.
Kolla på det här. Du måste se det.
Det är han som hyr förrådet du köpte.
Varje dag,
samma snubbe.
Med samma väska.
Han stannar en timme, en och en halv.
-Och sen… -Vad rör det mig?
Är du inte nyfiken?
Nej, det har jag aldrig varit. Men jag lever ju fortfarande.
-Du skojar. -Han har haft förrådet sen vi öppnade.
Ända sen 1945.
Han höll sig för sig själv, var artig,
hårdare sluten än en Tupperware-låda. Vit ilska.
Vit ilska… Får jag säga svart ilska?
Tänkte väl det.
Det är nåt speciellt där inne, så som han håller på.
Ja, gamla kläder och utslitna skor.
Ett förråd i Palmetto innehöll en massa burkar.
Urin, avföring, hår och tånaglar.
Och påse efter påse med kuponger. Vi blir märkligare med åren.
Titta nu.
Väskan är tom när han kommer ut.
-Ja, det är ju ett förråd. -Men vad gjorde han?
Han lämnade nåt där. Varje dag i flera årtionden.
Och så de små skutten.
Vad tror du det är?
Jag ska kolla.
Nummer 36.
Ha så kul.
Kom ihåg att jag tipsade dig.
Glöm inte att dela med dig.
Din snåla jävel.
Himlen över Bagdad lyses upp när de allierade går till anfall…
Hej, mr Eddie. Jag vill betala min räkning.
Två månader.
Jag trodde att du hade lämnat förrådet. Vi sålde det när du inte hörde av dig.
Nej, nej.
Mr Eddie,
hur länge har jag hyrt det?
Vi skickade ett vräkningsbeslut, ms Amelia.
-Din telefon var frånkopplad. -Jag har flyttat.
Jag har ett nytt nummer.
Beslutet kanske skickades till den gamla adressen.
-Till fel adress. -Vems fel är det?
Ditt! Jag ringde. Jag sa: "Snälla du. Glöm inte bort det."
Var det…
Ser du mannen där?
Han heter Nick Appleton.
Han köpte förrådet.
Prata med honom.
Du kanske kan få tillbaka några av sakerna.
-Tack. -De nada.
Muchas gracias.
Lo siento.
"Jag har koll…"
Mr Appleton?
-Mr Appleton? -Hörru!
Ursäkta. Jag heter Amelia. Du köpte mitt förråd.
-På andra sidan. Nummer 87. -Än sen?
De gjorde fel.
-Du blev vräkt. -De skickade det till fel adress.
-Prata med föreståndaren. -Nej. Jag skulle prata med dig.
Den jäveln… Säger du det?
-Prata på, i det här örat. -Alla släktens saker är där.
Brev, bilder, personliga saker.
Jag kastade bort en hel del och sålde annat.
Det kanske finns nåt kvar, men det är mitt nu.
Nej, det är det inte.
-Var kommer du ifrån? -Jag heter Amelia. Jag är härifrån.
Jag tog bussen hit.
Juridiskt sett har du förlorat allt som fanns där. Ledsen, men så är det.
Bilderna på mina barn. På mamma och pappa. Brev…
Vad ska du med dem till? Låt mig titta. Jag ska inte störa nån.
Nåt kanske finns kvar. Det går fort.
Ledsen, men det är inte mitt problem.
Kan du inte hjälpa mig alls?
Tusen dollar. Du får allt som finns kvar.
Det tjänar jag på en månad på att städa.
Här.
Det här är ditt. Det kan komma till nytta.
¿Qué clase de hombre eres?
Vad sa du?
Talar du spanska?
Nej. Och du talar inte engelska.
Ansträng dig när du är i mitt land och förolämpa mig på mitt eget språk.
Jävla subba.
Hoppas att du ruttnar i helvetet!
Som vanligt läggs allt på mig.
Som om jag inte har problem nog.
Jag behöver inte det här.
Det är alltid nåt.
Är det inte regnet, är det rören. Jag behöver ett nytt jobb.
Du, Eddie.
Förrådet jag köpte är mycket mindre.
Vad menar du? Vill du ha storleksrabatt?
Hur blev du så snål?
Mindre yta, färre föremål. Det är allt.
Inget håller måttet här.
Huset byggdes på 40-talet. Förråden var bredare och djupare.
Sammankopplade.
Alltså, vad fan…
Ursäkta. Jag måste hämta en mopp.
-Amelia sitter där ute. -Ja, tack för att du bussade henne på mig.
Låt henne kolla om det finns nåt kvar.
Jag tänker inte utmålas som skurk, särskilt inte av dig.
-Hyckla inte som alla andra. -Visst, vi gör våra affärer.
Och okej, jag har grejer vid sidan om. Men hon är faktiskt schyst.
Så är det. Ibland vinner man, ibland förlorar man.
Se på mig. Jag gjorde det som krävdes för landet.
Hur får du in det i vartenda samtal?
Det tål att upprepas! För spelet var riggat.
Det enda jag hör på örat är ett oändligt tjutande!
Okej. Frun? Borta. Jag kan ta det. Men nu är det min tur.
Du är inte den enda som sitter i skiten.
Riggat? Fronten är svart och brun.
Missade du alla svarta du klev över när du skulle pissa i Parfymfloden?
Affären gick schyst till.
Du och hon kan dra åt helvete med era anklagelser!
Och alla i min enhet var färskingar.
FOTON
DOTTIE - MAMMA
MÜNCHEN 1938 WIEN 1938
Helvetes jävlar!
Tolv papp. Imorgon.
Budskapet har gått fram.
Nu har det det.
Fan också.
ÖPPET
Sjas.
Sjas!
Fan…
-Vad hände? -Jag lånar din förbandslåda.
-Du borde sätta dig en stund. -Va?
Varför det? Det är lugnt. Jag har saker som ska värderas.
-Nåt bra, gissar jag. -Antikviteter och lite guld.
Hoppa över billighetsaffären.
Åk till Agatha på Douglas Drive.
Hon är schyst, så tagga ner dina stora ögon och ditt blodiga huvud.
Dra åt helvete.
Coola ner dig lite, Nick.
Den är i guld, men den ger inget.
Eddie sa att du betalade bra.
Ja, om ni kommer med bra saker.
Titta här.
Ingen certifiering, hafsigt hantverk…
Omöjligt att piffa till.
Nästa, tack.
Bordet och stolarna är bra. Och hantverket är äkta.
Det är lysande.
Det är ett seansbord.
Som ett ouijabräde?
Lite mer seriöst än så.
Vad har vi här, då?
Har du nånsin sett…
Ja.
Liber Primus, Daemonia.
Liber Secundus,
Symvolia.
Liber Tertius,
Perilipsi.
Vad betyder det?
De är viktiga, va? Säkert värdefulla.
Inte min avdelning.
Vems är det, då?
Jag har en kollega i åtanke.
Och det här…
-Jag har aldrig sett nåt liknande. -Det har jag. Många gånger.
Känn. Det är en skönhet.
Försiktigt. Den är skör.
Prova. Känn på den.
Vad tror du om materialet?
Ull.
Människohår.
-Lukta. -Nej, tack.
Jag ska fråga min kontakt om böckerna.
Roland. Det är Agatha.
Herregud.
Jag är i butiken. En kund kom in med intressanta föremål.
De är som gjorda för dig.
Skynda dig.
Lita på mig.
Hallo, min kära. Wie geht's?
Det här är Nick.
Hej.
Ta en titt. Vad tror du?
Ja. Mycket intressant.
Det är onekligen ett seansbord.
-Det är fantastiskt. -1800-talets Österrike.
Det är gjort av tuja och sandelträ,
och behandlat på ett unikt sätt.
Det ska underlätta frambesvärjningen av ett väsen.
Ser du?
Den rödaktiga nyansen på lacken?
Gissa vad den innehåller.
Sjuka jävlar.
Herregud.
Jag tänkte väl det.
Fanns det en fjärde volym?
Inte vad jag såg.
Men det är möjligt att du har den?
Jag har knappt rört förrådet. Det är fullt med skit.
Böckerna är extremt sällsynta.
Jag skulle ge 10 000 för alla tre.
Där ser man.
-Hur mycket för alla fyra? -På rätt auktion, med flera intressenter…
Drygt 300 000 dollar.
Den fjärde volymen är den ovanligaste.
Liber Quartus, Sacramentum.
Den mest eftertraktade boken.
Den är legendarisk.
Full av symboler och besvärjelser för att göra demoner jordbundna. Okej?
Demoner?
Den fjärde volymen är ovanligast,
för att den förbränns helt efter uppgörelsen
med den andra parten.
Förutom när…
-Spola trumvirveln, för fan. -Du har att göra med en hårding, Rolly.
Förutom när demonen har blivit sviken och inte kan inkassera skulden.
Transaktionen måste ske ikväll.
Här är betalningen för kandelabern, bordet och stolarna.
Kransen donerar jag till dig, mein liebchen Agatha.
Danke schön för att du ringde.
Men…
…om vi hittar den fjärde volymen,
får du en check på 300 000 dollar.
Jag har bilen utanför. Jag kan köra.
Danke.
Danke schön.
Toppen. Nu får vi röven full av regn också.
Skadade du huvudet på vindrutan?
Ja. Jag blev påkörd bakifrån.
Kan du stänga fönstret?
Jag…
-Jag måste erkänna en sak. -Allvarligt?
Du förstår, jag vet allt om familjen
som hyrde förrådet du köpte.
De var mycket rika,
tjänade sina pengar på stål i Europa
och emigrerade till USA i slutet av andra världskriget.
De tillverkade vapen. Volfram till stridsvagnar.
Men för fel sida.
Ja, jag såg gamla krigsbilder i ett fotoalbum.
Vem han än var.
Jag vill inte rubba din uppfattning om gott och ont,
men han var närmast fulländat ond.
Nu har Gud tagit honom.
Ja. Gud, ja.
Den tysta starka typen som vill se oss våndas
med fri vilja och andra villfarelser.
Tänk på hans fiende.
Obeveklig, hotfull…
Han viskar ständigt i våra öron.
Nåt säger mig att du själv handlar på den tvivelaktiga, hotfulla sidan, Hans.
Är det relevant för uppgörelsen?
Förrådets ägare var en sjuk man.
Han spelade bort sin förmögenhet, svek sin familj,
hade aldrig nog av nånting.
Bottenlös aptit.
Förstår du?
Ja, ännu ett rövhål.
Ja.
Han rörde sig i ockulta kretsar i Berlin och Wien.
Och han frambesvor ett väsen.
Erbjöd det ett redskap att ockupera. Att besitta.
Hans syster.
Dottie Wolmar hette hon, tror jag.
Det blev en stor skandal.
Hittade de henne nånsin?
Nej. De letade, men…
…till ingen nytta.
Okej, det räcker.
Jag är inte intresserad av dina jävla skräckhistorier.
Vi är framme nu.
Här.
Driver du med mig? Lägg undan den.
Nej, metallen samlades från en mycket säregen källa.
Lite i taget. Om vi hittar boken skyddas vi av kandelaberns ljus.
Inget illa ment, men håll käften.
Ta vänstra sidan. Vi stannar tills vi hittar den.
Böcker kan inte självantända.
Om du tar ut nåt märker jag det. Det finns bara en utgång.
MYSTERIET MED SOCIETETSFLICKAN
Ja.
VAD HÄNDE MED DOTTIE WOLMAR?
Var är du, Dottie Wolmar?
FÖRSVUNNEN SOCIETETSFLICKA I BUFFALO
FÅR EJ BLOCKERAS
Jävlar!
Det ekar. Hörde du?
Fan, jag visste att måtten inte stämde.
-Hjälp mig med den här. -Ja.
Boken måste vara där inne.
Snart vet vi varför han kom hit varje dag.
Vad fan är det som luktar?
-Vi brukar kalla det dunst. -Jäklar.
Som när en katt eller hund markerar sitt revir.
Rör ingenting.
Säg ingenting.
-Följ mina instruktioner. -Är du plutonledare nu?
Om rummet döljer nåt som inte tillhör den naturliga världen,
har jag ett råd till dig.
Ta inte ögonkontakt med det och tilltala det inte.
Det kommer att känna av mörkret i dig.
Det kommer att hungra efter det. Förstår du?
Det där var två råd, och du vet inte ett skit om mig.
Stanken är fruktansvärd. Fy fan.
Unglaublich.
Inte ens i min vildaste fantasi…
Han låste in sin stackars syster.
Den måste vara svag. Utsvulten. Stackars liten.
Den var fast inuti cirkeln under så lång tid.
Håret har växt samman med golvet.
Se hur demonen gömmer sig.
Den tog hennes ansikte för att ta sig in.
-Där är den. -Gå inte över linjen.
-Skit samma. Jag tar boken. -Nej! Låt bli!
Du anar inte vad du har gjort!
Heliga Guds moder.
Dottie.
Helvete.
Tack och lov. Kan du öppna dörren?
Snälla, kan du öppna den?
Kan du öppna dörren?
Öppna dörren!
Tack.
Nej! Snälla!
Jag är i fara! Jag behöver din hjälp!
Snälla! Öppna dörren!
Nej!
Du får vad du vill! Snälla!
Snälla! Öppna dörren!
Öppna dörren!
Öppna!
Snälla!
Min karriär som konstnär var över när de såg dina verk.
Känner du den, Will? Rädslan.
Påstår du att råttor stjäl kroppar ur kistor?
Skogen drar in de döda.
Hjälp!
Vi måste ta oss in dit.
LÅS UPP DÖRRARNA
Huset ger mig kalla kårar.
Jag är orolig för dig!
ÖPPNA ÖGONEN
-Använd inte krämen mer. -Den kommer att fixa mig.
Ikväll ska jag ge er en unik upplevelse.
Vad kommer jag att hitta?
Hände det där?
ÖPPNA
Herregud!
DITT
SINNE
FÖR RÄDSLAN
Mörkret brukar komma ifatt mig.
Undertexter: Love Waurio