EN NETFLIX-SERIE
I tidligere århundrer,
da verden var full av mystikk,
og reising var reservert for de få,
ble en ny form for samling født.
Kuriositetskabinettet.
En slik samling kan være gjemt i et bygg,
et rom
eller et møbel.
I disse private samlingene fant man bøker,
malerier og eksemplarer fra naturlig og unaturlig historie.
En dragetann, en havfrue fra Fiji, et horn fra en enhjørning.
Og bak hver av disse ligger en historie.
Man kan møte på noe så stort som en rustning.
Eller så smått som et sett med nøkler.
Nøklene til et lagerrom.
Det gamle stedet der man holder fortiden i live.
Alt som minner oss om våre gjerninger, vårt mørke eller våre synder.
Dagens historie er Enhet 36.
Og regissøren
er Guillermo Navarro.
ENHET 36
For bare to timer siden
startet allierte luftstyrker et angrep mot militære mål i Irak og Kuwait.
Disse angrepene foregår nå.
Vi har nå muligheten til å skape, for oss selv og fremtidige generasjoner,
en ny verdensorden.
En verden der lover, ikke jungellover,
styrer nasjoners oppførsel.
Når vi lykkes, og det vil vi,
kan vi innføre denne nye verdensorden.
Der et troverdig FN
kan bruke sin fredsbevarende rolle for å holde det FNs grunnleggere lovet.
Vi har ingen krangel med Iraks folk.
For de uskyldige
fanget i konflikten, ber jeg for deres sikkerhet.
Målet vårt er ikke å erobre Irak.
Det er å frigjøre Kuwait.
Det er mitt håp at Iraks folk, selv nå, på en eller annen måte,
kan overbevise diktatoren sin om at han må legge ned våpnene,
forlate Kuwait, og la Irak
igjen bli en av de fredselskende nasjonene.
Thomas Paine skrev for mange år siden:
"Dette er tidene som setter menneskers sjeler på prøve."
De velkjente ordene er så veldig sanne i dag.
Men selv mens fly fra multinasjonale styrker angriper Irak,
foretrekker jeg å tenke på fred, ikke krig.
Jeg er overbevist om at ikke bare vil vi seire,
men at man tross krigens grusomheter vil innse
at ingen nasjon kan stå imot en samlet verden.
…landet vårt. Vi sloss for det og vant.
Disse innvandrerne tar og tar, og de gir ingenting tilbake.
Hvem sa at de var velkomne her? Hvem inviterte dem inn?
Vi skapte landet, kjempet for dets friheter,
og de vil skli rett inn.
-Visst faen. -Høste fordelene.
Plyndre sosiale tiltak. Brune og svarte rettigheter,
hva med hvite rettigheter? Nei, vi kan ikke snakke om det.
Det kan vi ikke. -Vi åpner snart linjene.
Ingen selvgode, liberale drittsekker, takk.
Vi har Fred fra Williamsville med oss. Hva tenker du på?
Fin bil.
Min stolthet og glede.
DØGNÅPEN LAGRING AUKSJON DENNE VEI
God ettermiddag, dere.
Ikke vær sjenert. Kom til pappa.
Bli med dine brødre og søstre.
Jeg er Eddie, og dere er på Gullkysten.
For nye ansikter betyr det langtidsleie.
Folk som mistror banker og har gullbarrer i sofaputer og pelskåper i esker.
Av en eller annen grunn, etterlater de alt. "DSG", vet dere.
Død,
skilsmisse og gjeld.
Uflaks for dem, flaks for dere.
Men nå og da åpner vi døra og ber om gevinst,
og så er det bare dritt på innsiden.
I dag er vi effektive og begynner med enhet 36.
Eid i flere tiår av samme mann.
Måtte han hvile i fred der oppe, der nede eller hvor han enn er.
Helgarderer meg bare.
Uten noe mer om og men…
Ja.
Se og lukt.
Det er alt dere får.
La budkrigen begynne!
Vær så god, Bill.
Og vi er i gang med auksjonen. Vi starter på 50.
-Femti dollar. -Hundre.
-Hundre, får jeg 150? -Ja.
-Én fem null, første gang! -Hundre og syttifem.
-To hundre og femti. -Første gang…
-Tre hundre og femti. -Du luker vekk konkurrentene.
Jeg har fire sedler, 400 første gang, andre gang, tredje gang.
Solgt til den sjenerte mannen med de dype lommene.
Greit, alle sammen, begynn å gå. Den neste er nede i gangen.
Jeg hørte deg, Tommy.
Ja vel, fittetryne?
Jeg ba deg ikke krysse fylkesgrensen før alt var betalt.
Jeg gjorde ikke det.
Så han som følger med deg lyver?
Jeg vil tjene penger for å betale deg. -Jeg vil ha de pengene nå, løgnhals.
Mynttelefonen er ute.
-Gi meg litt tid. -Ja visst.
-Jeg fikser det. -Jeg bør få dem i kveld, din jævel.
Har du den kontrakten?
Din del fra forrige enhet.
Bar den frukt?
Juvelene var av glass. Å smelte gullet ga litt.
-Ser lett ut. Hva med trestokkene? -Kopier. Pokkers treharpiks.
Arbeid og bensinpenger er trukket fra.
Det er vel derfor du fikk bilen, og jeg har en ødelagt moped.
-Jeg gir deg en sjekk for enheten. -Drit og dra. En sjekk.
Gi meg pengene mine.
En sjekk.
-Det er sleipt. -Aner du hvor mye jeg tjener i timen?
Har du nøklene?
Før vi kommer dit, vil jeg vise deg noe.
Her er den.
Se på dette.
Du må se.
Dette er fyren som eide den du kjøpte.
Hver dag,
samme fyr.
Han bar på samme pose.
Han ble der i en time, halvannen. Og så…
-Hva angår det meg? -Er du ikke nysgjerrig?
Nei, har aldri vært det. Kanskje det er derfor jeg er i live.
-Du kødder. -Han har hatt den siden stedet ble åpnet.
Helt siden 1945.
Holdt seg mest for seg selv, høflig, holdt mer tett enn et Tupperware-lokk.
Hvitt sinne.
Hvitt sinne. Kan jeg si svart sinne?
Tenkte meg det.
Det er noe spesielt der siden han følger sånn med det.
Ja, gamle klær og utslitte sko.
Jeg kjøpte en enhet i Palmetto full av krukker.
Urin, avføring, hår og tånegler.
Og masse poser med kuponger. Jo eldre vi blir, jo rarere blir vi.
Se nå.
Posen er tom når han kommer ut.
-Selvsagt, det er en lagringsenhet. -Men hva gjorde han?
Han la noe fra seg der inne. Hver dag i flere tiår.
Her er hoppingen igjen.
Hva tror du det er?
Jeg skal grave litt.
Til din enhet 36.
Kos deg.
Husk at jeg tipset deg.
Husk å spre kjærligheten.
Gjerrige jævel.
Himmelen over Bagdad er opplyst i kveld
mens allierte styrker går til angrep…
Hallo, Mr. Eddie. Jeg kom for å betale regningen.
To måneder.
Jeg trodde du forlot enheten. Ga den opp. Vi solgte den da vi ikke hørte fra deg.
Nei.
Mr. Eddie,
hvor lenge har jeg leid her?
Vi sendte en utkastelsesordre, Ms. Amelia.
-Telefonen din var koblet fra. -Jeg sa at jeg flyttet.
Jeg har et nytt nummer.
Kanskje du sendte brevet til den gamle adressen.
-Den feile. -Hvem sin skyld er det?
Din!
Jeg ringte. Jeg sa: "Vær så snill, Mr. Eddie, ikke glem det."
Var det…
Ser du den fyren der?
Han heter Nick Appleton.
Han kjøpte enheten din.
Snakk med ham.
Kanskje du kan få tilbake noen av tingene dine.
-Takk. -De nada.
Muchas gracias.
Jeg beklager.
Som følger med på meg.
Mr. Appleton?
-Mr. Appleton? -Hei!
Beklager. Jeg er Amelia. Mr. Eddie sa du kjøpte enheten min.
-Den er på andre siden. Nummer 87. -Og hva så?
De gjorde en feil.
-De? Du ble kastet ut. -De sendte det til feil adresse.
-Snakk med sjefen. -Nei. Mr. Eddie ba meg snakke med deg.
Jævla pikk. Sier du det?
-Snakk fort, dette øret. -Alle familiens ting er der.
Brev, bilder, personlige ting, ikke sant?
Vel, jeg kastet mye og solgte andre ting.
Det kan være noe igjen, men det som er der inne er mitt nå.
Nei, det er ikke ditt.
-Hvor er du fra? -Jeg heter Amelia, og jeg er herfra.
Jeg tok to busser.
Juridisk sett mistet du det som er der. Beklager, men det er sånn det er.
Alle bildene av barna. Brevene fra mamma og pappa.
Hva skal du med dem, Mr. Appleton? La meg ta en titt, jeg plager ingen.
Kanskje noen ting er der enda, jeg er rask.
Beklager bryderiet, men de er ikke mine.
Kan du ikke gjøre noe for meg?
Tusen spenn. Da får du det som er igjen.
Jeg tjener så mye på å vaske i en måned.
Her.
Denne er din, du kan sikkert enda bruke den.
Hva slags mann er dette?
Hva sa du?
Snakker du spansk?
Nei. Og du snakker ikke engelsk.
Gjør en innsats når du er i mitt land, fornærm meg på mitt eget språk.
Dumme kjerring.
Jeg sa jeg håper du råtner i helvete!
SKRU PÅ BRYTER FOR LYS
Som vanlig er jeg alene om alt.
Som om jeg ikke har nok problemer.
Jeg trenger ikke dette.
Det skjer alltid noe dritt.
Er det ikke regnet, er det røret. Jeg må få meg en ny jobb.
Hei, Eddie.
Enheten jeg fikk er mye mindre enn denne.
Hva så? Prøver du å få rabatt på grunn av størrelsen?
Hva gjorde deg så gnien?
Mindre plass, færre ting. Jeg sier ikke mer.
Ingenting fyller kravene i denne delen.
Den ble bygget i 40-åra. Enhetene var bredere, dypere og brattere.
Koblet sammen.
Jeg vet da faen hva som…
Unnskyld. Jeg må hente en mopp.
-Den damen, Amelia, er utenfor. -Takk for at du overfalte meg med det.
La henne se om det er noe der, for Guds skyld.
Jeg vil ikke spille skurken, i alle fall ikke med deg.
-Ikke vær en hykler som alle andre. -Har du og jeg greia vår?
Ok. Jeg holder på med greier utenom, men denne dama? Hun er for snill.
Spillet har regler. Man vinner, man taper.
Se på meg. Jeg gjorde det jeg måtte for landet.
Hvordan får du det inn i hver samtale?
Fordi det tåler å gjentas, for faen. Spillet jeg spilte var rigget.
Mistet dette øret, unntatt høyfrekvent ringing døgnet rundt.
Greit. Kone? Borte. Jeg tar tapene. Men nå er det min tur.
Du er ikke den eneste som føler deg fucka.
Rigget? Frontlinjen er bare svart og brun.
Kanskje du glemte de svarte likene du gikk over
for å pisse i Parfymeelven.
Jeg kjøpte den enheten. Så faen ta deg,
faen ta henne, og faen ta den skyldfølelsen!
Og i min tropp var alle grønne.
FOTOGRAFIER
DOTTIE - MAMMA
MÜNCHEN 1938 WIEN 1938
Ta meg bak!
Tolv høvdinger, i morgen.
Du har fått frem poenget.
Nå har jeg det.
Pokker.
Husj.
Husj!
Faen heller.
-Hva faen har skjedd med deg? -Jeg låner førstehjelpsskrinet ditt.
-Kanskje du burde sitte litt. -Hva?
Hvorfor? Jeg har det bra. Jeg må få noe verdsatt.
-Det må være noe bra. -Antikke møbler, litt gull.
Du bør hoppe over billigbutikken nå.
Dra til Agathas butikk på Douglas Drive.
DOUGLAS DRIVE 232
Hun er bra folk. Oppfør deg med de store, rare øynene og blodige panne.
Drit og dra.
Du må ta det med ro, Nick.
Det er gull, men jeg betaler prisen som skrapmetall.
Eddie sa du ville være snillere mot oss.
Ja, hvis dere er snillere med meg.
Se på dette.
Ingen sertifiserte merker på metallet, håndverket er grovt.
Kan ikke engang sette lys i.
Neste, takk.
Bordet og stolene er bra. Det innlegget er ekte.
De der er flotte.
Det er et seansebord.
Som i en ouijabrett-seanse?
Litt mer alvorlig enn det.
Hva har vi her?
Har du sett en…
Ja.
Liber Primus, Daemonia.
Liber Secundus, Symvolia.
Liber Tertius,
Perilipsi.
Hva betyr det?
De er viktige, hva? Sikkert verdifulle.
Ikke min ekspertise.
Hvem sin da?
Jeg har en kollega i tankene.
Og dette…
-Har aldri sett noe sånt. -Det har jeg.
Mange ganger.
Kjenn. Hun er vakker.
Forsiktig. Den blir skjør.
Prøv. Rør den.
Gjett materialet.
Ull.
Menneskehår.
-Lukt. -Ja. Nei takk.
Jeg ringer fyren min om bøkene.
Roland. Det er Agatha.
Herregud.
Jeg er i butikken. Jeg har en kunde her med noen interessante ting.
Helt i din gate, om du skjønner.
Kom fort.
Stol på meg.
Hallo, min kjære. Wie gehts?
Dette er Nick.
Hallo.
Ta en titt.
Hva tror du?
Ja. Veldig interessant. Ja.
Dette er
helt klart
et seansebord.
-Det er utsøkt. -1800-tallets Østerrike.
Treverket er
hvit seder og sandeltre, behandlet på en veldig
unik måte.
Og plassert på en måte som påkaller et vesen.
Ser du?
Den rødlige fargen på lakken?
Gjett hva som er i den?
Syke jævler.
Herregud.
Jeg visste du ville bli glad.
Var det et fjerde bind?
Ikke som jeg så.
Men er det mulig at du kan ha det?
Jeg har knapt rørt enheten. Det er dritt fra et helt liv der.
Bøkene er ekstremt sjeldne.
Jeg vil si 10 000 for alle tre.
Se der, ja.
Hvor mye for alle fire?
Hvis de er på riktig auksjon med flere kjøpere,
i overkant av 300 000 dollar.
Det fjerde bindet er det sjeldneste.
Liber Quartus, Sacramentum.
Det mest ettertraktede bindet.
Det er legendarisk.
Fullt av symboler og magi for å binde en demon,
for å gjøre den jordbundet. Ikke sant?
En demon?
Grunnen til at det fjerde bindet er sjeldnest,
er at det brenner helt opp etter transaksjonen
med den som leverer tjenesten.
Bortsett fra når…
-Drit i trommevirvelen, hva? -Du har en nøtt her, Rolly.
Bortsett fra når demonen er forrådt og ikke er i stand til å innkreve gjelden.
Denne transaksjonen må skje i kveld.
Dette er betalingen for kandelaberen, bordet og stolene.
Men kransen donerer jeg til deg, mein Liebchen, Agatha.
For henvisningen, danke schön.
Men
om vi finner det manglende fjerde bindet,
skriver jeg en sjekk på 300 000 dollar til deg.
Bilen min er utenfor. Jeg kjører oss dit.
Danke.
Danke schön.
Flott. Nå blir vi rævkjørt med regn på toppen av alt dette.
Skadet du hodet på frontruta?
Ja. Da jeg ble påkjørt bakfra.
Kan du lukke sidevinduet, er du snill?
Jeg…
Jeg må tilstå noe.
Herregud, virkelig?
Jeg vet alt om familien
som eide enheten du kjøpte.
De var veldig rike,
tjente penger på stål i Europa,
og emigrerte til USA på slutten av andre verdenskrig.
De lagde våpen.
Wolfram til panservogner.
Men for feil side.
Ja, jeg så gamle krigsbilder i et fotoalbum der inne.
Hvem enn han var.
Hater å korrigere deg om din oppfatning om godt og ondt,
men den mannen bedrev ondskap på en nesten absolutt skala.
Vel, Gud har ham nå.
Ja.
Gud.
Stille, sterk type som elsker å se oss vri oss
med fri vilje og andre vrangforestillinger.
Men hva med motstanderen hans?
Nådeløs, livlig til og med.
Hvisker i ørene våre så lenge vi er våkne.
Noe sier meg at du holder til på feil,
livlig side selv, Hans.
Er det relevant for denne transaksjonen?
Eieren av enheten var en syk mann.
Han spilte bort formuen sin, ødela familien sin,
fikk aldri nok av noe.
Bunnløse appetitter.
Forstår du?
Ja, enda en tom drittsekk.
Det stemmer.
Han beveget seg i okkulte sirkler i Berlin og Wien.
Og han påkalte et vesen.
Tilbød det en kropp å ta bo i.
Å besette.
Søsteren hans.
Dottie Wolmar,
tror jeg
hun het.
Det var litt av en skandale.
Fant de henne?
Nei. De lette, men…
…det var nytteløst.
Ok, det holder.
Jeg er ikke interessert i den skumle dritten du liker.
Uansett, vi er fremme.
Her.
Nå kødder du, få den der bort.
Nei, det smeltede metallet ble samlet fra en veldig spesiell kilde.
Litt etter litt. Hvis vi finner boken,
vil lyset fra kandelaberen beskytte oss.
Ikke vondt ment, men hold kjeft, for helvete.
Du tar venstre side.
Vi drar ikke før vi finner den.
Bøker brenner ikke spontant.
Hvis du tar noe ut herfra, merker jeg det. Og det er bare én utgang.
AV - SKRU FORBI
MYSTERIET MED SAVNET KJENDIS FORTSETTER
Ja.
HVA SKJEDDE MED DOTTIE WOLMAR?
Hvor er du, Dottie Wolmar?
SAVNET KJENDIS FRA BUFFALO
IKKE BLOKKER KUN LASTING
Faen!
Det er hult.
Hørte du det?
Jeg visste det var noe gærent med størrelsen.
-Hjelp meg med denne greia. -Ja.
Du vet at boken er innelåst her.
Nå får vi vite hvorfor han kom hit hver dag.
Hva er den jævla lukten?
-I min bransje kalles det dunst. -Å, fy.
Som når en katt eller en hund markerer territoriet sitt.
Ikke rør noe.
Ikke si noe.
-Følg mine presise instruksjoner. -Er du troppsleder nå?
Hvis noe som ikke er fra den naturlige verden
finnes på den andre siden av terskelen,
har jeg ett råd til deg.
Ikke få øyekontakt med det, ikke snakk med det.
Det vil føle mørket i deg slik jeg gjør.
Det vil være grådig etter det, sulten, forstår du?
Jeg er ganske sikker på at det er to råd, og du vet ikke noe om meg. Så drit og dra.
Det lukter faen meg fælt. Herregud.
Utrolig.
Aldri i min villeste fantasi.
Han fanget sin stakkars søster.
Må være svak.
Utsultet. Stakkar.
Den var festet i sirkelen så lenge.
Håret er smeltet sammen med gulvet.
Se hvordan demonen vrir seg.
Det tok ansiktet hennes som en vei inn.
-Der er den. -Ikke kryss den streken.
-Drit i dette, jeg tar boken. -Nei, stopp, ikke!
Du aner ikke hva du har vekket!
Hellige Maria.
Dottie.
Faen heller.
Gudskjelov. Kan du åpne døren?
Kan du åpne døren, er du snill?
Takk.
Nei! Vær så snill.
Jeg er i fare her, jeg trenger din hjelp!
Vær så snill! Åpne døren!
Nei!
Jeg gir deg hva du vil! Vær så snill!
Vær så snill! Åpne døren!
Åpne døren, vær så snill!
Vær så snill!
DENNE SESONGEN
Min karriere som kunstner tok slutt da jeg så arbeidet ditt.
Føler du den, Will? Frykten.
Så du sier at rotter stjeler lik fra kister.
Jeg har sett en skog som tar de døde inn.
Hjelp!
Vi må dra tilbake.
LÅS OPP ALLE DØRER
-Huset gir meg frysninger. -Jeg uroer meg for deg!
IKKE LUKK ØYNENE
-Du bør ikke bruke den kremen. -Dette skal fikse meg.
I kveld skal jeg gi dere i gave en enkel opplevelse.
Hva kommer jeg til å finne?
Skjedde det der?
ÅPNE
Herregud.
DITT
SINN
FOR FRYKT
Mørket har en måte å fange meg på.
Tekst: Susanne Høyersten