Qui ha convidat tota aquesta gent?
T'estimo.
Ni un moment de pau.
De pressa!
Ajuda!
- Què ha passat? - El Robby.
M'ha estat vigilant.
No t'havia d'haver regalat la càmera.
És massa aviat per posar-hi whisky?
Eva, explica-m'ho.
Mare meva.
- L'he cagat. - Per què?
No podia dormir.
Els nens són a casa d'uns amics, i m'he aixecat aviat, i...
he mirat el correu i...
A veure.
Mira.
Què cony?
Es diu Benjamin.
Ens vam conèixer per internet. M'ho ha enviat el Robby.
Són de la càmera del marc de fotos,
com aquell que et vaig regalar.
Sé que el Robby ha estat problemàtic,
sobretot amb les coses que va fer durant el divorci,
però no hauria dit mai que faria res tan desagradable.
Deu haver hackejat el wifi per accedir a la càmera.
Maya, ho sento molt.
Volia que estiguéssiu segures, no posar-vos en perill.
Llavors poden hackejar la càmera.
Si es pot hackejar,
algú podria pujar arxius a la càmera?
Com ara una gravació falsa?
Com que una gravació falsa?
Que ha passat res?
Vaig veure el Joe.
- Tranquil, amor, puc jo sola. - Ja ho faig jo.
- De debò. - Ja ho faig jo.
- D'acord, gràcies. - Gràcies.
- Ei. - Hola, carai que aviat!
- Sí, pensava que hi hauria trànsit. - Molt bé.
Hola.
- Sí. - Bé...
Marty, Molly. Molly, Marty.
- Ostres, per fi! - Hola, i tant.
- M'han parlat molt de tu. - Sí? Espero que coses bones.
Déu n'hi do!
- I quina casa més bonica. - Ostres, tu.
- Què? - No sé de què et queixes tant.
- No ho sé. - Però si és encantador.
Sí, és veritat, no està tan malament.
- Va, afanya't. - Sí, perdona.
T'ajudo?
- No, no pateixis. Gràcies. - Ho té controlat.
T'ha dit què fem aquesta la tarda?
Sí, i tant.
M'hauré de portar bé. Estàs casat, tu?
Jo? Ui, no, ni de prop.
Crec que no t'he entès bé. Què passa aquesta tarda?
Ah, em vol portar a veure una florista que li agrada per a la boda.
- Carai. - Sí.
- Què pensaves que deia? - Va, som-hi.
- No deies que era aviat? - Anem.
- Un plaer. - Igualment.
- Ens veiem aviat. - Sí.
No, no ho crec, i no et mengis les patates picants.
- Gràcies. - Adeu.
És encantadora. D'on l'has tret?
Li has explicat que avui et donen els resultats, no?
- Som-hi. - Per què no...
No m'ho puc creure. No ho sap, oi?
No és tan fàcil.
Que no és tan fàcil? Us esteu a punt de casar, l'hi has de dir.
Sí, i l'hi diré, però quan sàpiga què tinc.
I que consti que això no és cosa teva.
- Entesos. - Molt bé.
He de parlar amb la Maya Stern del motorista,
i hem de saber per què l'Eddie Walker ens ha mentit, sí?
Genial.
No té sentit.
Sí, si algú em vol fer tornar boja.
En termes de guerra psicològica, és bastant efectiu.
Sí, però qui et voldria fer això?
Oblidem-nos del Joe un moment.
Què faràs amb el Robby?
Bé, m'he desfet dels marcs de fotos.
Reenviaré el correu a l'advocat.
No sé què més puc fer.
- Et pots quedar aquí. - No. Hòstia, és casa meva.
No deixaré que m'arruïni la vida amb un correu.
Escolta, si necessites res, em truques.
Sí.
I tu què?
Si t'han hackejat,
què faràs?
DNA ME: MISSATGE NOU
- PODEM QUEDAR? - SÍ, QUAN I ON?
- Ei. - Hola.
Vaig a ca l'Alfie. T'han respost de la web de l'ADN?
No, encara no.
És el tiet Shane, veus?
- Anem a caçar fantasmes? - Crec que no l'ha vist.
- No? - No li ha fet gràcia.
D'acord.
Mirem a veure si trobem algun gremlin a la xarxa.
Gràcies.
És l'Eva qui t'ho va donar, no?
Ella no ho faria. Confio en ella igual que en tu.
Però si es pot hackejar la càmera...
Llavors...
per fer-ho no cal ser aquí en persona.
Exacte.
La llista de sospitosos acaba de créixer molt.
Com si no estigués prou paranoica.
Crec que el doctor Wu té pastilles per a això.
Hi vaig parlar. No va servir de res.
I doncs?
Tot en ordre.
No et vigila ningú.
He buscat micròfons, he fet una anàlisi completa.
Els registres de wifi de casa i de la càmera estan bé.
Només accedeixes a la xarxa tu, amb molt d'ús del mòbil.
Cap canvi de configuració o adreces IP estranyes...
- Dona'm deu minuts. - Sí.
Així que heu detingut algú.
No me'n pots dir el nom, no sé per què,
i l'heu deixat anar.
Genial.
És el progrés que esperava.
He pensat que voldries que et posés al dia.
Una altra cosa.
M'agradaria que veiessis això.
El reconeixes?
Creus que és un dels del parc?
No puc afirmar-ho ni negar-ho.
Quina sorpresa.
Era fosc i portaven màscares.
- Podria ser. No n'estic segura. - S'havia de provar.
I una altra cosa, saps res dels Burkett patrocinant un equip de futbol?
Els Winherst Pumas.
Ah, això era el Joe sent el tiet enrotllat.
És l'equip de la meva neboda.
Puc?
- Tot bé? - Sí.
- Genial, només... - Sí?
Ja t'aniré informant.
Sí, segueix així.
- Ei, tot en ordre? - Sí.
No et penso deixar sola menjant-te el cap.
Ens n'anem.
Sí, va, vine aquí, dimoniet.
Ens n'anem.
- No ens farà falta l'estrella. - No, no cal.
- Sí? - Sí.
Va, anem a divertir-nos.
Maya, soc la Judith Burkett.
Entenc que tu i jo no ens hàgim vist últimament,
però trobo a faltar la meva neta.
M'agradaria veure-la, no em facis suplicar-t'ho.
Truca'm, Maya.
Va, l'últim tros.
- Treu les mans. - Que mona.
Posa les mans així.
- Els nens no hi són, doncs? - No, són...
Són fora. Què passa?
Sabem que no era al gimnàs quan va morir el Joe Burkett.
Ensenya-li la foto.
És de les 20:50 el dia 12 d'abril,
el vespre que va morir el Joe, quan diu que era al gimnàs.
Digui'ns, Eddie,
per què ha mentit a la policia en la investigació d'un assassinat?
No volia mentir.
Sí que vaig anar al gimnàs, però en arribar a l'aparcament,
aquesta dona era allà i...
va començar a lligar amb mi.
Des dels 21 anys que no soc solter, i de cop i volta...
Es diu Sasha, és graciosa, llesta i vam connectar immediatament,
i això no passa sovint.
- Se li havia espatllat el cotxe. - Arriba vostè i se li avaria el motor.
- Ja no els fan com abans. - Això va dir ella.
Em va demanar si la podia portar a casa.
I em va convidar a entrar.
- Ella pot confirmar que era allà? - No, perquè no hi vaig ser.
Gairebé no vaig ni entrar a dins.
Vaig començar a imaginar-me coses. Em va fer una copa i...
No podia fer-ho, només pensava en la Claire.
Me'n vaig anar i no hem parlat més.
Vaig fer voltes amb el cotxe i vaig acabar en un pub.
Us ho hauria d'haver dit, però no volia que els nens ho sabessin
o pensessin coses que no són.
Necessitem el contacte de la Sasha i del pub per corroborar-ho.
POTS QUEDAR AVUI AL CLUB ESPORTIU A LES DOTZE?
D'ACORD, FINS DESPRÉS.
AL FINAL AVUI NO PUC QUEDAR.
- Ei, - Hola, Louis.
Perdona, me n'he d'anar, que he quedat.
Soc jo, el de la web.
Soc el teu germanastre.
Sé que és estrany, no és com m'ho havia imaginat.
Què vols dir? No pots ser tu. Ets al meu equip de futbol.
Seria massa coincidència, o vas agafar la feina per vigilar-me?
Sí, vaig veure la feina i vaig pensar...
- Mare meva. - Sé que sona malament, sents?
Tenia por, no sabia com dir-t'ho,
i m'agradava estar amb la teva mare.
Em parlava de vosaltres, però després que morís
no sabia com presentar-me,
i vaig veure aquesta oferta i ho vaig voler provar.
Què vols dir que quedaves amb ma mare?
Això.
Ens volíem conèixer.
El primer cop va ser en un bar.
Després a l'institut, que va ser estrany.
No, ho hauria sabut si t'hagués portat a l'institut.
No era el teu institut, era un d'estrany i de rics.
Em va fer fer com si m'hi volgués apuntar.
- Vam fer la visita i tot. - Per què?
No ho sé, va ser estrany.
Era com si fóssim en una missió secreta.
Volia preguntar-li més coses, però no la vaig veure més.
La van matar l'endemà.
Àvia.
La meva petitona, mira.
Que bonica, la meva Lily.
- Amor. - Lily.
- Sí! - Lily, escolta'm.
Per què no vas a jugar i l'àvia ara vindrà?
- Molt bé. - Vine, bonica.
Apa, passa-t'ho bé.
- Sabia que entraries en raó. - És clar.
Per això l'última vegada vas dir-me clarament que estava boja.
Estava preocupada.
No es pot dir que últimament hagis estat gaire estable.
Estic perfectament, Judith.
Estàs al límit, mostres tots els signes.
Aïllament de la família, trastorns del son,
una aparença més descuidada del que és habitual.
Pots parar amb els jocs mentals?
- Jocs mentals? - Sí.
He estat psiquiatra més de 40 anys, més del que fa soc aquí.
No m'enviaràs a un psiquiàtric com a la Caroline.
Un comentari més sobre el tema i la Lily i jo marxem i no tornarem.
A veure si podem prendre un te.
Que bé.
Hola, Abby.
Tieta Maya, hola.
No t'espantis, d'acord?
- L'he trobat, el fill de la mama. - Com?
- On? - És una llarga història.
Mare meva.
I com és?
Estàs bé?
Sí, estic bé.
Però sembla que la mama tramava alguna cosa.
Diu que van anar a un institut de rics, com si s'hagués de matricular.
Van parlar amb el director, van fer una visita i...
l'endemà la van matar.
- No té sentit, no? - Sap el nom de l'institut?
No, només que començava amb efa, Frederick o Frank no sé què.
Tieta?
Et sona de res?
No ho sé, crec que hauries de parlar-ho amb ton pare, això.
D'acord.
Ho faré. Adeu.
Molt bé, adeu.
Caroline?
Creia que eres a l'hospital.
Caroline.
Caroline?
"Franklin Biddle."
INSTITUT FRANKLIN BIDDLE
Amor meu, et portaràs bé amb l'àvia?
- Sí. Àvia! - Sí? Molt bé.
Te la pots quedar aquesta tarda, la vindré a buscar després.
Esperem que t'assemblis a ton pare.
Sempre he sabut que era adoptat.
Ma mare m'ho va dir de petit.
Només hem estat ella i jo, sempre.
I amb això en tinc prou, de debò, me l'estimo molt.
Però tenia curiositat.
Un cop vaig fer els divuit,
vaig entrar a la web de l'ADN i vaig trobar la Claire.
Per fi sabia qui era, després de tants anys.
Encara no sé qui és el meu pare.
Potser no vol saber res de mi.
Però sense la Claire, no sabria res de res.
L'hauria d'haver conegut abans,
vam coincidir molt poc.
I no vas avisar la policia?
Com?
Dius que vau estar junts dies abans que...
Abans que morís.
Si tant t'importava, per què no vas anar a la policia?
Vaig pensar que no calia.
Va ser un robatori, no? Això van dir a les notícies.
Vaig pensar de parlar amb vosaltres,
però vaig suposar que no voldríeu saber de mi, no així.
No li diguis res al Daniel, d'acord?
I no m'escriguis, necessito pensar.
T'entenc,
però...
Potser podem tornar a quedar, d'aquí a un temps?
Adeu, Louis.
La Molly hauria de ser-hi.
Tarden molt, què creus que vol dir?
No crec que vulgui dir res.
Estic convidat?
A la superfesta dels deu anys de l'Ebony?
Hi estic treballant, hauré de parlar molt bé de tu.
Com et surten els globus d'animals?
És igual, deixem estar tot això ara.
- Respira fondo, sí? - Sí.
Bé, hauries de...
Te n'hauries d'anar, ja et trucaré. Ara necessito...
preparar-me.
Està bé.
Tranquil·la, tu ves-te'n.
Truca'm.
- Sami, ja pots passar. - Sí.
Degenerativa.
Sembla que el cervell no et funciona com hauria de funcionar,
i em preocupa que els símptomes estan empitjorant.
Les dues proves que et vam fer mostren signes de danys al cervell.
El que no hem pogut identificar encara és...
M'ho he fet jo?
Amb l'alcohol. M'ho he fet jo?
De moment, no tenim prou proves per saber-ho.
Com que les coses no estan anant com en principi haurien d'anar,
és difícil predir com avançarà de ràpid la situació.
Sento que les coses siguin així.
Sami.
Sami?
Sí.
DIRECTOR SR. LOCKWOOD
Hola?
Hola.
Merda.
Verge santa.
Director, sento molt haver entrat així.
Esperava poder parlar amb vostè.
Normalment la gent s'espera a l'altre costat de la porta.
- Error meu. - Certament.
De totes maneres,
avui estic molt ocupat i no puc atendre-la, senyora...
Burkett. Soc la jove de la Judith Burkett.
- Potser la recorda? - És clar.
La Judith Burkett és una de les nostres majors benefactores.
Sí, li envia records.
Un plaer. Maya.
Neville Lockwood.
Bé...
El seu marit...
Joe. Joe Burkett.
L'acompanyo en el sentiment.
El seu marit va ser un dels nostres estudiants més estimats.
Si està interessada a organitzar un premi en memòria del Joe...
De fet, he vingut per una altra cosa.
Volia preguntar-li per una tal Claire Walker.
Els va visitar amb el seu fill fa uns mesos.
Dispensi, de què va tot això?
- Recorda parlar amb ella? - No.
Intenti fer memòria.
Escolti, soc director d'un dels instituts més prestigiosos del país.
Els pares es barallen per obtenir plaça per als seus fills.
Cada mes em reuneixo amb més de deu.
La Claire no volia enviar el seu fill a un internat elitista.
Volia saber alguna cosa,
i estic segura que fos el que fos, recorda tenir aquella conversa.
Em temo que no sé de què em parla.
- És mentida. - Com s'atreveix?
Crec que sap exactament de què parlo.
La Claire era la meva germana i la van matar l'endemà de venir.
Així que el que vostè li va dir
o el que fos que volia saber
és la raó per la qual no és a casa amb els fills i el marit.
- Li he de demanar que se'n vagi. - No fins que no em respongui.
No tinc cap obligació de satisfer la seva curiositat, capitana Stern.
Sí, sé qui és.
Faci'm memòria,
no va pagar la nova ala de ciència amb diners dels Burkett, l'any passat?
La Judith i jo som carn i ungla.
Podria suggerir-li que deixés de donar diners.
Només vull respostes i me n'aniré.
Va venir a finals de l'any passat.
Primer, feia com si volgués una plaça per al seu fill,
però va començar a fer altres preguntes.
Sobre un antic alumne nostre.
El Theo Mora.
Té les dades de contacte del Theo Mora?
És molt important que parli amb ell.
Serà difícil.
El Theo va morir quan estudiava aquí, fa més de 25 anys.
Em sorprèn que el seu marit no en parlés,
ja que eren amics.
Sí, i aquest és semblant.
- Que bonic. - Sí.
Ai, mi-te'l.
Vine aquí.
- Hola. - Com estàs?
- Bé. - Molt bé.
Li deia a la Molly que és poc comú que truqui el marit per organitzar-ho.
Està molt bé que hi sigueu els dos.
Per telèfon em vas dir que tenies unes quantes idees...
Sami. Disculpa'ns. Sami?
Ei, què passa?
- Amor, què tens? - Estic bé, deixa'm.
Què passa?
Sami, m'estàs espantant. Digue'm què et passa.
Aparta't. T'he d'explicar una cosa.
- D'acord? - Sí.
- No vols fer-ho? - No, és clar que sí, només...
- Només t'he de dir una cosa, sí? - D'acord.
Què? Sami m'estàs espantant.
Si us plau, digues.
No puc.
Ho sento.
Què vols dir que no pots? Sami!
Sami!
Com va morir el Theo?
Si li dic que preferiria no donar-li aquesta informació,
he d'esperar que em respongui amb més xantatges econòmics?
Per respecte a la família,
si l'hi dic, promet que no ho dirà a ningú?
Sí.
Va morir d'intoxicació etílica.
Es va morir de beure alcohol?
L'equip de futbol havia guanyat.
Estaven contents i volien celebrar-ho.
Van beure alcohol.
Eren joves lluny de casa.
Se'ls en va anar de les mans.
El Theo es devia separar del grup.
El van trobar l'endemà.
Va ser un xoc molt gran.
El 8 de juny de 1996.
El 8 de juny...
Això són sis setmanes abans de la mort de l'Andrew.
No es van plantejar res en morir dos alumnes en tan poc temps?
- Creu que va ser una coincidència? - No.
Abans de ser director, ensenyava matemàtiques.
Era expert en dades bivariades, regressions lineals i desviació estàndard,
i això em dona perspectiva en l'anàlisi de la probabilitat.
És clar que no va ser una coincidència.
Què creu que va passar?
Les probabilitats que dos alumnes d'un institut elitista
morin en qüestió de pocs mesos són molt baixes.
Que aquests alumnes siguin del mateix curs, encara més.
Del mateix equip de futbol, llavors ja és pràcticament impossible.
I quan afegeixes l'últim factor a l'equació,
la possibilitat que sigui una coincidència és zero.
I quin factor és?
El Theo Mora i l'Andrew Burkett eren millors amics.
Creu que l'Andrew va saltar pel que li va passar al Theo?
Sí.
Bé, això és tot?
O té guardades més amenaces de mal gust?
Recorda qui més de l'equip era al vaixell?
- L'Andrew i el Joe, òbviament. - Sí.
Un noi que es deia Christopher Swain,
i segurament uns quants més de l'equip de futbol.
Senyora Burkett,
el cas del Theo va ser una tragèdia,
no un misteri.
Entenc que deu estar patint molt,
i potser troba patrons on no n'hi ha.
Aquí, al camp de batalla de l'educació secundària,
no hi ha enemics ocults o subterfugis rebuscats.
Només nois sent nois.
Deixi les comparacions militars per als professors de poesia.
Fan que sembli idiota.
- Eddie, ara no puc... - Saps on és l'Abby?
M'ha mentit, ha dit que anava a casa d'un amic i no em contesta.
El Daniel no en sap res.
M'ha trucat fa dues hores.
I t'ha dit què feia?
Maya, soc son pare.
Ha dit que ha trobat el fill de la Claire.
- El que va donar en adopció. - Com?
On? Com l'ha trobat?
- Mira... - Els ho has dit tu?
- No. Escolta, Eddie, el que importa... - Fill de puta.
MOR EL DAVANTER DE L'EQUIP GRAN PÈRDUA D'UNA ESTRELLA
TRÀGIC ACCIDENT
ELS PARES JAVIER I RAISA...
Mora...
MANTENIMENTS DE JARDÍ JAVIER MORA
CARRER FLINTOCK, 73, WINHERST
Hola, sento molestar-la.
Em dic Maya Stern. Voldria parlar de la mort del seu fill.
Per què n'hauria de parlar amb una desconeguda?
El meu marit era un dels Burkett.
- Quina família més maca. - Gràcies.
Aquest és el Theo, i el Paul.
L'Adam, que és cirurgià.
I el Javier, el meu marit.
Va morir fa un parell d'anys.
Ho sento.
Era jardiner.
El Sr. Lockwood era client seu.
El director de l'institut?
- Si us plau. - Gràcies.
Va ser idea del Lockwood,
becar el Theo.
Volien tenir estudiants més diversos,
i era una oferta massa bona per dir que no,
però quan el Javi ho va comentar per primer cop,
vaig tenir por.
- Sentia que no encaixava. - No encaixava gens.
Però això no em preocupava.
No volia que el Theo se sentís així, sap?
No volia que es fiquessin amb ell.
- És el que va passar? - No.
Li anava genial a l'institut.
Era molt popular.
Li anaven bé els estudis i millor els esports.
I em sentia tonta per haver-me preocupat.
I un dia,
truquen a la porta.
Ningú no et prepara per a això.
Van dir que va ser com una sobredosi d'alcohol.
Jo vaig dir: "Si el Theo no beu."
I em van mirar com si fos una mare que no hi toca.
El meu marit sempre deia
que havia d'haver estat una altra cosa.
I a l'enterrament ho vaig saber.
En veure tots els nois ben vestits,
els professors tots ben posats i amb el cap cot.
Els rics es protegeixen entre ells.
Va preguntar-ho als altres nois?
Al Joe, o a l'Andrew?
Em queia bé l'Andrew.
No era com els altres.
De fet, va plorar al funeral.
Ell i un altre noi.
- El Christopher... - Christopher Swain?
Aquest.
Vaig assabentar-me de la mort de l'Andrew en aquell vaixell.
Els Burkett van dir que havia estat un accident.
Altres van dir que era pel Theo,
que va ser pel dol.
Però el dol no fa que un noi es llenci al mar,
això ho fa la culpa.
Hola, soc l'Abby. Deixa un missatge...
SALÓ RECREATIU PLAYER ONE
Corey?
Hi ha d'haver un sistema millor.
- Ei. - Hola.
M'has trucat.
Sap algú que ets aquí?
No t'ha seguit ningú?
Ara que no em segueixes tu, no.
Què passa?
Bé, tenies raó sobre la desaparició del Tommy Dark.
S'ha esfumat del mapa literalment.
D'acord.
Ara bé, fa un mes,
no va fer el pagament d'un traster que té llogat.
Un traster?
- Què hi ha? - Això em pregunto jo.
Soc el Kierce, deixa un missatge.
Kierce, soc el Marty.
Ni tu ni el PJ Dawson heu vingut a l'interrogatori.
En el seu cas, això el fa ser oficialment sospitós.
Has dit que ja series aquí a aquesta hora.
Espero que tot hagi anat bé.
I que sàpigues que em pots trucar si necessites parlar,
o que anem a fer una cervesa...
I no em demanaré cap batut, t'ho juro.
Sé que has dit que no és assumpte meu, però estic preocupat.
Escolta, me'n vaig a buscar el PJ.
Miraré al seu pis, a casa de son pare,
el portaré aquí agafat de l'orella si cal.
Ja t'aniré informant.
- Ai, hòstia puta. - No, et prometo que només vull parlar.
Sento...
- Sento haver-te fet això. - Ah, sí?
Tenies algun motiu per venir aquí, hostiar-me i anar-te'n,
o et vas deixar endur?
Vaig saber que havies conegut ma filla d'amagat.
Sé que hi vas parlar, que va venir aquí.
Soc aquí perquè ara és en algun lloc amb el teu fill.
- Fill? - Suposo que vas ser tu qui l'hi va dir.
I tot i que soc conscient que és inacceptable,
és culpa meva, perquè soc son pare i hauria de saber on és, així que...
digue'm què li vas dir, si us plau.
Jo ni sabia que tenia un fill fins que va venir ella i m'ho va dir.
No tinc ni idea d'on són.
Així que és un noi.
Acabes de saber que tens un fill
i no has fet res per trobar-lo?
Fer què?
Anar a casa seva i dir-li: "Ep, un plaer"?
Més o menys, sí.
Per a tu és fàcil. Tu tens fills, saps com va, això.
Això?
No sabia ni que existia fa una setmana, saps?
No soc bo relacionant-me amb gent.
L'única persona amb qui vaig connectar va ser la Claire, i d'això fa anys.
No puc anar i...
No sabria per on començar.
Sigui qui sigui, és prou gran i té una família i la vida muntada.
No em necessita a mi apareixent de sobte i alterant-ho tot.
Abby, on ets?
No, no estic enfadat, dona. Només vull saber que estàs bé.
Està bé, ens veiem a casa.
T'estimo.
Trobada.
Cridaries menys l'atenció sense ulleres i gorra.
Espero que entenguis que dubti del consell
d'algú que arriba en helicòpter per rebentar-ho tot.
Ah, genial.
Prefereixo fer il·legalitats darrere d'una pantalla.
Sami.
He rebut el teu missatge.
Dona'm un bon motiu.
Per no beure o no saltar?
Què t'han dit?
Hòstia.
Em sap greu, Sami.
És...
És incurable.
Serà...
cada cop més fins que em mori.
Com puc començar una família i fer-los això?
- La Molly és forta. - No tindria per què ser-ho.
Hauria de ser jo. Hauria de ser...
Saps?
Collons. Per fi ho estava fent bé, saps?
L'he cagat durant tant de temps.
I ara ho estava fent bé, per fi, i ara...
No.
No l'hi puc fer, això.
Per què em sembla que m'amagues alguna cosa?
Va, Corey.
Els secrets no fan per a tu.
Ja hi estic involucrada.
I he de saber exactament què sabia la Claire.
Què no m'has explicat?
Està bé.
Estem parlant de delictes de la divisió farmacèutica de Burkett.
El Joe, la Judith, el Neil, tota la junta ho sabia.
Un nen va morir a l'Índia.
Tenia tres anys.
No en tinc tots els detalls,
però sé que va tenir una infecció, febre,
i el van tractar amb antibiòtics de Burkett.
Quan van veure que no li funcionaven,
ja va ser massa tard.
Aquest nen és només un cas.
Hi ha més morts, problemes d'addicció, efectes secundaris horribles,
tots de medicaments Burkett.
Només que la meitat de tot això fos certa,
els hauria d'ensorrar,
però no serà així,
perquè saben que poden amagar-se darrere de diners i advocats
i dirigir l'atenció a un altre lloc.
Però el que sigui que va esbrinar la Claire és diferent.
És gros. Més gros que això dels medicaments.
D'alguna manera ha lligat el Tommy Dark,
i crec que podria fer caure
tot el seu imperi podrit.
Som-hi.
Soc el papa. Truca'm ara mateix!
Subtítols: Albert Vilalta