‫מי הזמין את כל האנשים האלו בכלל?‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אין רגע דל.‬
‫מהר יותר!‬
‫הצילו!‬
‫מה קרה?‬ ‫-זה רובי.‬
‫הוא צפה בי.‬
‫עשיתי טעות כשנתתי לך את מצלמת המטפלת.‬
‫- הרלן קובן: הטעות כולה שלך -‬
‫מוקדם מכדי להוסיף ויסקי?‬
‫אווה.‬
‫תדברי איתי.‬ ‫-אלוהים.‬
‫פשוט פישלתי.‬ ‫-למה?‬
‫אז לא הצלחתי לישון.‬
‫הילדים ישנו אצל חברים, אז קמתי מוקדם ו...‬
‫אני...‬
‫בדקתי את האימיילים שלי ו...‬
‫טוב.‬
‫תראי.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫זה בנג'מין.‬
‫הכרנו באינטרנט.‬
‫רובי שלח לי אותן.‬
‫הוא השתמש במצלמת המטפלת.‬
‫זו שנתתי לך.‬
‫כאילו, אני יודעת‬ ‫שרובי לא תמיד היה בחור טוב...‬
‫במיוחד לאור הדברים שהוא עשה בגירושים, אבל...‬
‫לא דמיינתי שהוא יעשה משהו כל כך מגעיל.‬
‫הוא כנראה פרץ לרשת האלחוטית‬
‫כדי להתחבר למצלמה.‬
‫מאיה, אני...‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫זה נועד להגן עלייך ועל לילי, לא לסכן אתכן.‬
‫אז אפשר לפרוץ למצלמת המטפלת.‬
‫אם אפשר לפרוץ אליה...‬
‫זה אומר שמישהו יכול להעלות משהו למצלמה?‬
‫כלומר, לשתול סרטון?‬
‫מה זאת אומרת, לשתול סרטון?‬
‫קרה משהו?‬
‫ראיתי את ג'ו.‬
‫זה בסדר, אעשה את זה.‬ ‫-לא צריך.‬
‫לא, באמת.‬ ‫-היי, אני מסתדר.‬
‫טוב, תודה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫היי, שלום.‬ ‫-היי.‬
‫ואו, הגעת מוקדם.‬
‫כן, חשבתי שיהיו פקקים, אבל...‬ ‫-טוב, יופי.‬
‫היי.‬
‫כן.‬ ‫-אז...‬
‫מרטי, מולי. מולי, מרטי.‬
‫היי. סוף כל סוף.‬ ‫-היי, כמובן.‬
‫שמעתי עליך.‬ ‫-באמת? דברים טובים, אני מקווה.‬
‫את קורנת, ואו.‬
‫ויש לכם גם בית יפה.‬
‫ואו, זה הרבה. כן.‬
‫אני לא מבינה למה אתה מתלונן.‬
‫לא יודע.‬ ‫-הוא מקסים, הוא מוצא חן בעיניי.‬
‫אני לא בטוח. טוב, בסדר, הוא סביר. כן.‬
‫מותק, קדימה.‬ ‫-כן, בטח.‬
‫רוצה עזרה?‬ ‫-לא, הוא בסדר.‬
‫אני מסתדר, תודה רבה.‬
‫הוא סיפר לך על אחר הצהריים?‬
‫כן, בהחלט.‬
‫אצטרך להתנהג יפה. אתה נשוי?‬
‫אני? אלוהים, לא. אפילו לא קרוב.‬
‫נדמה לי שלא הבנתי נכון, אז...‬ ‫מה קורה אחר הצהריים?‬
‫כן, ובכן...‬
‫הוא גורר אותי לחנות פרחים שהוא אוהב‬ ‫לקראת החתונה.‬
‫טוב.‬ ‫-כן.‬
‫למה חשבת שהתכוונתי?‬ ‫-כן, יופי. בוא נלך, טוב.‬
‫אמרת שהוא הקדים.‬ ‫-קדימה, בוא.‬
‫נחמד להכיר אותך.‬ ‫-גם אותך.‬
‫תקפוץ אלינו מתישהו.‬
‫כן, נהדר. הוא לא יבוא.‬ ‫אל תאכלי חטיפים חריפים. תודה.‬
‫טוב, ביי.‬
‫היא מקסימה.‬ ‫-כן.‬
‫שיחקת אותה.‬
‫כן.‬ ‫-היי, סיפרת לה ש...‬
‫תקבל את תוצאות הבדיקה שלך אחה"צ?‬ ‫-בוא נלך.‬
‫למה אתה לא...?‬ ‫-קדימה.‬
‫אלוהים. היא לא יודעת שאתה חולה, נכון?‬
‫זה לא כזה פשוט.‬
‫לא כזה פשוט?‬
‫היא עומדת להתחתן איתך, אתה חייב לספר לה.‬
‫בסדר, אעשה זאת, כשאדע מה המצב.‬
‫ולפרוטוקול, מרטי,‬
‫זה ממש לא עניינך.‬
‫הבנתי.‬ ‫-יופי.‬
‫אני צריך לדבר עם מאיה סטרן‬ ‫על הנער ועל האופנוע.‬
‫ואז נברר למה אדי ווקר‬ ‫משקר לגבי האליבי שלו. הבנת?‬
‫טוב.‬
‫זה פשוט לא הגיוני.‬
‫דווקא כן.‬
‫אם מישהו מנסה לדפוק אותי.‬
‫זו לוחמה פסיכולוגית, וזה...‬
‫זה די יעיל.‬
‫כן, אבל מי יעשה לך את זה?‬
‫בואי נשכח מג'ו לרגע.‬
‫מה נעשה לגבי רובי?‬
‫כן, ובכן, נפטרתי מהמסגרות לתמונות.‬
‫אעביר את האימייל לעורך הדין שלי.‬
‫זה כל מה שאוכל לעשות.‬
‫את יכולה לגור כאן.‬ ‫-לא.‬
‫זה הבית שלי, לעזאזל.‬
‫לא אתן לו להרוס את חיי עם אימייל אחד.‬
‫תקשיבי.‬
‫אם תצטרכי כל דבר...‬
‫תתקשרי.‬ ‫-כן.‬
‫ו...‬
‫מה איתך?‬
‫אם פרצו למערכת שלך...‬
‫מה תעשי?‬
‫- "דנ"א ואני"‬ ‫הודעה חדשה -‬
‫- נוכל להיפגש? -‬
‫- כן, מתי ואיפה? -‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אני הולך לאלפי.‬
‫יש תשובה מהאתר של הדנ"א?‬ ‫-לא.‬
‫עדיין לא.‬
‫זה דוד שיין, נכון?‬
‫"למי תתקשרי?"‬
‫היא לא ראתה את הסרט.‬
‫לא?‬ ‫-לא, היא לא אהבה אותו.‬
‫טוב.‬
‫בואי ננסה למצוא...‬
‫כמה גרמלינס בכבלים שלך, טוב?‬
‫תודה.‬
‫אווה תכננה לתת לך את זה מלכתחילה?‬ ‫-זו לא אווה.‬
‫אני בוטחת בה כמו בך.‬
‫אבל אם אפשר לפרוץ למצלמות...‬
‫אז...‬
‫הפורץ לא צריך להיכנס לכאן כדי לעשות זאת.‬
‫בדיוק.‬
‫מאגר החשודים שלך גדל בהרבה, מאיה.‬
‫כאילו שאני לא מספיק פרנואידית.‬ ‫-את יודעת, אני חושב...‬
‫אני חושב שלד"ר וו יש כדור לזה.‬
‫דיברתי עם וו.‬
‫זה לא שינה כלום.‬
‫ובכן...‬ ‫-ובכן?‬
‫את נקייה.‬
‫לא צותתו לך.‬
‫אז חיפשתי מכשירי האזנה, טיפול אבטחה מלא.‬
‫הרשת האלחוטית והמצלמות נראות בסדר.‬
‫את נכנסת לרשת האלחוטית כרגיל,‬ ‫הרבה מהטלפון שלך.‬
‫אין שינויים בהגדרות או כתובות IP מוזרות.‬
‫תן לי עשר דקות.‬ ‫-כן.‬
‫אז עצרת מישהו.‬
‫ואינך אומר לי את שמו, לא יודעת למה.‬
‫ומאז שחררת אותו.‬
‫נהדר.‬
‫כבר הבנתי שזה קצב ההתקדמות שלך.‬
‫פשוט חשבתי שתרצי להתעדכן.‬
‫כמו כן...‬
‫אני רוצה שתראי את זה.‬
‫את מזהה אותו?‬
‫זה אחד הבחורים מהפארק?‬
‫אני לא מאשר ולא מכחיש.‬
‫מפתיע.‬
‫היה חשוך, כלומר... הם היו במסכות.‬
‫אולי, אני לא יודעת.‬
‫טוב, שווה לנסות.‬
‫ועוד משהו. את יודעת שמשפחת ברקט,‬
‫נותנת חסות לקבוצת כדורגל מקומית,‬ ‫"הפומות מווינהרסט"?‬
‫זה ג'ו, הוא הדוד התומך.‬
‫"הפומות" זו הקבוצה של האחיינית שלי.‬
‫אפשר?‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫כן?‬ ‫-בסדר, אחלה. אני רק...‬
‫אני רק...‬
‫אעדכן אותך.‬
‫כן, תמשיכי לשרבט.‬
‫היי. הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫לא תישארי כאן ותשגעי את עצמך כל היום,‬ ‫אנו יוצאים החוצה.‬
‫בואי, מתוקה קטנה. אנחנו יוצאים.‬
‫לא צריך את הכוכב.‬ ‫-את לא צריכה אותו.‬
‫בסדר?‬ ‫-טוב.‬
‫קדימה, נלך לבלות.‬
‫מאיה, זאת ג'ודית ברקט.‬
‫אני מבינה שהיו בינינו חילוקי דעות לאחרונה,‬
‫אבל אני מתגעגעת לנכדה שלי.‬
‫אני רוצה לראות אותה.‬
‫בבקשה, אל תאלצי אותי להתחנן.‬ ‫תתקשרי אליי, מאיה.‬
‫אחרון ודי.‬
‫תושיטי ידיים.‬ ‫-איזה חמוד.‬
‫תושיטי ידיים ככה.‬
‫הילדים לא בבית?‬
‫לא. הם...‬
‫הם יצאו. סליחה, במה העניין?‬
‫אנחנו יודעים שלא היית במכון הכושר‬ ‫בערב שבו ג'ו ברקט נרצח.‬
‫תראה לו את התמונה.‬
‫זה צולם בשעה 20:50 ב-12 באפריל.‬
‫הערב שבו ג'ו נרצח,‬
‫כשטענת שהיית במכון הכושר.‬
‫אז, אדי...‬
‫למה שיקרת למשטרה במהלך חקירת רצח?‬
‫לא התכוונתי לשקר.‬
‫הלכתי למכון הכושר באותו ערב,‬ ‫אבל כשהגעתי לחניון...‬
‫האישה הזו הייתה שם ו...‬
‫היא התחילה לפלרטט איתי.‬
‫לא הייתי רווק מאז גיל 21, ו...‬
‫לפתע, אתה יודע...‬
‫שמה סשה, ו...‬
‫היא מצחיקה וחכמה והתחברנו בקלות,‬
‫זה לא קורה הרבה.‬
‫באותו ערב המכונית שלה נתקעה.‬ ‫-המנוע התקלקל ברגע שהגעת, אדי?‬
‫לא מייצרים אותם כמו פעם.‬ ‫-זה מה שהיא אמרה.‬
‫היא נתקעה עם המכונית‬ ‫וביקשה טרמפ לדירה שלה.‬
‫והיא הזמינה אותי להיכנס.‬
‫היא תאשר שהיית שם באותו ערב?‬
‫לא.‬
‫כי לא הייתי שם.‬
‫בקושי הצלחתי להיכנס מבעד לדלת.‬
‫היא נתנה לי רמזים והכינה לי משקה, אבל...‬
‫לא יכולתי. כל הזמן חשבתי על קלייר.‬
‫הלכתי ולא דיברתי עם סשה מאז.‬
‫פשוט נסעתי בעיר והגעתי לפאב.‬
‫הייתי צריך לספר לכם, אבל...‬
‫לא רציתי שהילדים יגלו‬
‫ויקבלו רושם מוטעה.‬
‫אנחנו צריכים פרטים של סשה והפאב‬ ‫כדי לאמת את הסיפור שלך.‬
‫- אפשר היום ליד מרכז הספורט ב-12:00? -‬
‫- טוב, נתראה שם. -‬
‫- משהו צץ. לא אוכל להיפגש היום -‬
‫היי.‬
‫היי, לואי.‬
‫מצטערת, אני הולכת, קבעתי עם מישהו.‬
‫זה אני, מהאתר.‬
‫אני אחיך החורג.‬
‫אני יודע שזה מוזר,‬ ‫לא כך דמיינתי את הרגע הזה.‬
‫מה זאת אומרת? לא ייתכן שזה אתה.‬ ‫אתה עובד בקבוצת הכדורגל שלי.‬
‫זה יהיה צירוף מקרים מטורף.‬ ‫או שקיבלת את העבודה כדי לצפות בי?‬
‫כן. התפנתה משרה במרכז הספורט, אז חשבתי...‬
‫אלוהים.‬ ‫-אני יודע שזה נשמע רע, טוב? אני...‬
‫פחדתי. לא ידעתי איך לספר לך.‬
‫ו... ממש אהבתי להסתובב עם אימך.‬
‫היא סיפרה לי עליכם.‬ ‫אבל לאחר מותה, לא ידעתי איך להציג את עצמי.‬
‫התפנתה כאן משרה וחשבתי לבדוק.‬
‫מה זאת אומרת, הסתובבת עם אימא שלי?‬
‫בדיוק זה.‬
‫ניסינו להכיר זה את זה.‬
‫נפגשנו בבית קפה בפעם הראשונה.‬
‫ואז, לאחר מכן, בבית הספר. זה היה מוזר.‬
‫לא, הייתי יודעת אם אימי‬ ‫הייתה מדברת איתך בבי"ס שלי.‬
‫לא בבית הספר שלך.‬
‫זה היה בי"ס מוזר ויוקרתי.‬ ‫היא ביקשה שאעמיד פנים שאני רוצה ללמוד שם.‬
‫עשינו את הסיור והכול.‬
‫למה היא עשתה את זה?‬ ‫-אני לא יודע. זה היה מוזר.‬
‫זה כאילו שהיינו במשימה סודית, או משהו.‬
‫התכוונתי לשאול אותה על זה,‬ ‫אבל לא ראיתי אותה שוב.‬
‫היא נרצחה למחרת.‬
‫סבתא.‬
‫קטנטנה שלי, תראי.‬
‫יקירתי. לילי שלי.‬
‫יקירתי.‬ ‫-לילי.‬
‫כן.‬ ‫-לילי, כאן.‬
‫לכי לחדר המשחקים, וסבתא תגיע בקרוב.‬
‫ילדה טובה.‬ ‫-בואי, מותק.‬
‫זהו, תיהנו.‬
‫ידעתי שתחשבי בהיגיון.‬ ‫-כמובן.‬
‫לכן בפעם האחרונה שהתראינו רמזת בתוקף...‬
‫שאני משתגעת.‬
‫פעלתי מתוך דאגה.‬
‫קשה לתאר את ההתנהגות שלך לאחרונה כיציבה.‬
‫אני יציבה לחלוטין, ג'ודית.‬
‫את לחוצה, מפגינה את כל הסימנים הקלאסיים.‬
‫התרחקות ממשפחה, קשיים בשינה,‬
‫לא טורחת להשקיע כהרגלך במראה שלך.‬
‫תפסיקי עם המשחקים הפסיכולוגיים.‬
‫משחקים פסיכולוגיים?‬ ‫-כן.‬
‫אני פסיכיאטרית יותר מ-40 שנה,‬ ‫עוד לפני שהייתי במשפחה הזאת.‬
‫לא אשלח למחלקה פסיכיאטרית כמו קרוליין.‬
‫עוד תובנות פסיכולוגית,‬
‫אני ולילי נצא מכאן ולא נחזור.‬
‫אבקש להביא לנו תה.‬
‫נפלא.‬
‫היי, אבי.‬
‫דודה מאיה, היי.‬
‫אל תתחרפני, טוב?‬
‫מצאתי אותו. הבן השני של אימא.‬
‫מה?‬
‫איפה?‬ ‫-זה סיפור ארוך.‬
‫אלוהים.‬
‫ובכן...‬
‫איך הוא? את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫אבל כנראה שאימא התעסקה במשהו מוזר.‬
‫הוא אומר שהם הלכו לבית ספר יוקרתי ביחד.‬
‫העמידו פנים שהוא רוצה להירשם.‬ ‫הם דיברו עם המנהל ועשו סיור, ואז...‬
‫למחרת היא נרצחה.‬
‫זה לא הגיוני, נכון?‬
‫הוא יודע מה שם ביה"ס?‬
‫לא, רק שזה מתחיל באות פ'.‬
‫כמו "פרדריק" או "פרנק" משהו.‬
‫דודה מאיה?‬
‫זה אומר לך משהו?‬
‫אני לא בטוחה.‬
‫תספרי לאבא שלך על זה.‬
‫טוב.‬
‫אעשה זאת. ביי.‬
‫טוב, ביי.‬
‫קרוליין?‬
‫חשבתי שאת בבית חולים.‬
‫קרוליין.‬
‫קרוליין?‬
‫פרנקלין בידל.‬
‫- אקדמיית פרנקלין בידל -‬
‫טוב, מתוקה.‬
‫תהיי ילדה טובה אצל סבתא?‬
‫כן, סבתא!‬ ‫-כן, ילדה טובה.‬
‫טוב, היא יכולה להישאר אחה"צ.‬ ‫אבוא לקחת אותה אח"כ.‬
‫נקווה שאת דומה לאבא שלך.‬
‫תמיד ידעתי שאני מאומץ.‬
‫אימי סיפרה לי כשהייתי קטן.‬
‫היינו רק שנינו, במשך כל חיי.‬
‫זה מספיק לי, באמת.‬
‫אני אוהב את אימי.‬
‫אבל כנראה שהסתקרנתי.‬
‫כמה חודשים לאחר שמלאו לי 18‬ ‫נרשמתי לאתר הדנ"א,‬
‫ומיד מצאתי את קלייר.‬
‫סוף-סוף הכרתי אותה לאחר שנים של תהיות.‬
‫אני לא יודע מיהו אבי הביולוגי.‬
‫אולי הוא לא ירצה בקשר איתי.‬
‫אבל בלי קלייר, איני יודע איפה להתחיל‬ ‫אם ארצה למצוא אותו.‬
‫חבל שלא מצאתי אותה קודם.‬
‫בקושי יצא לי להיות בחברתה.‬
‫למה לא סיפרת למשטרה?‬
‫מה?‬
‫אמרת שהיית עם אימי כמה ימים לפני שהיא...‬
‫לפני שהיא מתה.‬
‫אם אכפת לך ממנה, למה לא פנית למשטרה?‬
‫לא חשבתי שיש צורך.‬
‫היא מתה במהלך שוד, נכון?‬
‫זה מה שאמרו בחדשות.‬
‫חשבתי לדבר איתך ועם דניאל.‬
‫אבל לא חשבתי שתרצו לגלות עליי אז, לא ככה.‬
‫אל תדבר עם דניאל על זה, בסדר?‬
‫ואל תשלח לי הודעות.‬
‫אני צריכה לחשוב.‬
‫אני מבין.‬
‫אבל...‬
‫אבל אולי נוכל להיפגש שוב?‬
‫בעוד כמה זמן?‬
‫ביי, לואי.‬
‫היית צריך להביא את מולי.‬
‫הם מתעכבים. מה זה אומר?‬
‫זה לא אומר כלום.‬
‫אז אני בפנים?‬
‫החגיגה המפוארת‬ ‫ליום הולדתה העשירי של אבוני?‬
‫אני מפעילה את קסמיי.‬
‫אולי אצטרך להלל אותך קצת.‬
‫אתה עושה בלונים בצורת חיות?‬
‫בכל מקרה...‬
‫זה לא משנה כרגע.‬
‫נשימות עמוקות, כן?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, כדאי שאת...‬
‫כדאי שתלכי, אתקשר אח"כ. כרגע...‬
‫אני רק צריך...‬
‫להכין את עצמי.‬
‫טוב.‬
‫אני יודע. פשוט לכי.‬
‫תתקשר אליי.‬
‫סאמי.‬ ‫-כן?‬
‫תוכל לבוא?‬
‫פגיעה ניוונית?‬
‫נראה שהמוח שלך לא עובד כמו שצריך.‬
‫ואני חוששת שהתסמינים הולכים ומחמירים.‬
‫בסריקת ה-MRI וגם ב-EEG‬ ‫רואים סימנים של נזק למוח.‬
‫מה שעדיין לא הצלחנו לזהות...‬
‫מה זה אומר?‬
‫בגלל השתייה שלי, עשיתי את זה לעצמי?‬
‫כרגע אין לנו מספיק ממצאים כדי לדעת.‬
‫משום שדברים לא פועלים כפי שמצופה מהם...‬
‫קשה לדעת באיזו מהירות‬
‫אנחנו חושבים שזה יתקדם.‬
‫הלוואי שיכולתי לעודד...‬
‫סאמי.‬
‫כן.‬
‫- לזכרם -‬
‫- אנדרו ברקט -‬
‫- מנהל‬ ‫מר לוקווד -‬
‫הלו?‬
‫שלום לכם.‬
‫שיט.‬
‫אלוהים.‬
‫המנהל, אני מצטערת ש...‬
‫התפרצתי לכאן כך. אני...‬
‫קיוויתי לשוחח.‬
‫הנוהג המקובל הוא לחכות בצד השני של הדלת.‬
‫זו טעות שלי.‬ ‫-בהחלט כך.‬
‫בנוסף לכך, אני עסוק מאוד היום,‬
‫ואיני מתפנה לפגישות, גברת...‬
‫ברקט. אני כלתה של ג'ודית ברקט.‬
‫אולי אתה זוכר אותה?‬ ‫-ובכן...‬
‫כמובן.‬
‫ג'ודית ברקט היא אחת התורמות‬ ‫הנדיבות ביותר שלנו.‬
‫כן, היא שולחת דרישת שלום.‬
‫נעים מאוד.‬
‫מאיה.‬ ‫-נוויל לוקווד.‬
‫אז...‬
‫בעלך...‬
‫ג'ו... ג'ו ברקט.‬
‫אני משתתף בצערך.‬
‫בעלך היה אחד התלמידים האהובים עלינו.‬
‫אם את מעוניינת להקים פרס לזכרו של ג'ו...‬
‫דווקא באתי מסיבה אחרת.‬
‫רציתי לשאול אותך על אישה בשם קלייר ווקר.‬
‫היא ביקרה אותך עם בנה...‬
‫לפני כמה חודשים.‬ ‫-כן...‬
‫סליחה, למה זה קשור?‬
‫אתה זוכר שדיברתם?‬ ‫-לא.‬
‫אולי תנסה להיזכר?‬ ‫-גברת ברקט.‬
‫אני מנהל את אחד מבתי הספר‬ ‫היוקרתיים ביותר במדינה.‬
‫הורים מתקוטטים זה עם זה‬ ‫כדי להבטיח מקום לבניהם.‬
‫אני נפגש עם עשרות מדי חודש.‬
‫קלייר לא רצתה לשלוח את ילדיה‬ ‫לאיזו פנימייה שחצנית.‬
‫היא רצתה לדעת משהו.‬
‫ואני בטוחה שמה שזה לא יהיה,‬ ‫אתה זוכר את השיחה הזו.‬
‫חוששתני שאיני יודע על מה את מדברת.‬
‫אני חושבת שאתה משקר.‬ ‫-סליחה?‬
‫אני חושבת שאתה יודע על מה אני מדברת.‬
‫קלייר הייתה אחותי. היא נרצחה‬ ‫ביום לאחר שביקרה בבית הספר הזה.‬
‫אז המידע שנתת לה...‬
‫הדבר הזה שהיא ביררה,‬
‫זו הסיבה שהיא לא בבית‬ ‫עם בעלה ועם הילדים ברגע זה.‬
‫אני מבקש שתלכי.‬ ‫-לא אלך עד שתענה על השאלות שלי.‬
‫אני לא מחויב לספק את סקרנותך, קפטן סטרן.‬
‫כן.‬
‫אני יודע מי את.‬
‫תזכיר לי...‬
‫הכסף של ברקט לא מימן‬ ‫את אגף המדעים החדש שלך אשתקד?‬
‫אני וג'ודית קרובות מאוד.‬
‫אוכל להציע‬
‫שהיא תפסיק לתרום לאלתר.‬
‫אני רק רוצה תשובות, ואז אלך.‬
‫אחותך ביקרה בסוף השנה שעברה.‬
‫בהתחלה היא העמידה פנים‬ ‫שהיא רוצה מקום לבן שלה.‬
‫אבל במהרה היא עברה לשאלות אחרות.‬
‫על תלמיד לשעבר שלנו.‬
‫תיאו מורה.‬
‫יש לך פרטים עדכניים של תיאו מורה?‬
‫חשוב מאוד שאדבר איתו.‬
‫זה יהיה מאתגר.‬
‫תיאו מת כשהיה תלמיד בבית הספר הזה‬ ‫לפני יותר מ-25 שנה.‬
‫אני מופתע שבעלך לא הזכיר אותו.‬
‫הם היו חברים.‬
‫כן, זה דומה.‬
‫זה נחמד.‬ ‫-כן.‬
‫הנה הוא. בוא.‬
‫היי.‬ ‫-את בסדר?‬
‫כן, בסדר.‬ ‫-יופי.‬
‫בדיוק אמרתי למולי שנדיר שהחתן מתקשר אליי‬
‫כדי לארגן את הפגישה.‬
‫בכל מקרה, טוב שבאתם.‬
‫אני יודעת שכשדיברנו בטלפון‬ ‫היו לך רעיונות ספציפיים...‬
‫סאמי. סליחה, סלחי לנו. סאמי?‬
‫היי, מה קרה?‬
‫-אני בסדר. תעזבי אותי.‬
‫מה קרה?‬
‫סאמי, אתה מפחיד אותי. בבקשה, מה קרה?‬
‫תעזבי אותי. יש משהו שעליי לספר לך, טוב?‬ ‫-טוב.‬
‫אתה לא רוצה לעשות את זה?‬ ‫-כמובן שכן. אני רק צריך...‬
‫אני רק צריך לומר משהו, טוב?‬ ‫-טוב.‬
‫אז מה? סאמי, אתה מפחיד אותי.‬
‫בבקשה, מה?‬
‫אני לא מסוגל לעשות את זה. אני לא... מצטער.‬ ‫מה?‬
‫מה זאת אומרת, לא מסוגל? סאמי!‬
‫סאמי!‬
‫איך תיאו מת?‬
‫אם אומר לך שאני מעדיף‬ ‫שלא לחלוק את המידע הזה...‬
‫שוב תאיימי עליי בחרם כלכלי מגושם?‬
‫למען משפחתו של הנער,‬
‫אם אספר לך, תבטיחי לי שהמידע יישאר עמך?‬
‫כן.‬
‫תיאו מת מהרעלת אלכוהול.‬
‫הוא שתה עד שמת?‬
‫לקבוצת הכדורגל היה ניצחון גדול.‬ ‫האווירה הייתה מרוממת.‬
‫כמובן שכולם רצו לחגוג.‬
‫הם שתו.‬
‫נערים צעירים, הרחק מהבית.‬
‫הם הרחיקו לכת.‬
‫תיאו כנראה נפרד מהקבוצה.‬
‫מצאו אותו למחרת בבוקר.‬
‫זה היה הלם נורא.‬
‫השמיני ביוני, 1996.‬
‫השמיני ביוני...‬
‫זה שישה שבועות לפני שאנדרו ברקט מת בים.‬
‫לא תהית מדוע שני תלמידים‬ ‫מתו בתוך זמן כה קצר?‬
‫אתה חושב שזה צירוף מקרים?‬ ‫-לא.‬
‫לפני שהייתי המנהל, הייתי מורה למתמטיקה.‬
‫מומחה בנתונים רב משתנים.‬
‫רגרסיה לינארית, סטיית תקן.‬
‫אני מעז לומר שזה מעניק לי‬ ‫הבנה טובה משל אחרים,‬
‫בחוקי ההסתברות.‬
‫כמובן שזה לא היה צירוף מקרים.‬
‫אז מה קרה, לדעתך?‬
‫הסיכוי ששני תלמידים מבית ספר יוקרתי לבנים,‬
‫ימותו בתוך חודשים ספורים, הוא קטן מאוד.‬
‫הסיכוי שהנערים האלו למדו באותה שכבה,‬ ‫אפילו קטן יותר.‬
‫באותה קבוצת כדורגל...‬
‫ובכן, זה מעבר לצירוף מקרים.‬
‫אבל כשמוסיפים את הגורם הסופי למשוואה,‬
‫הסיכוי שכל זה יהיה מקרי, שואף לאפס.‬
‫ומה זה?‬
‫תיאו מורה ואנדרו ברקט היו חברים טובים.‬
‫אז אתה חושב שאנדרו קפץ בגלל מה שקרה לתיאו?‬
‫כן.‬
‫עכשיו... זה הכול?‬
‫או שיש לך עוד איומים מצועצעים?‬
‫אתה זוכר אילו שחקנים מהקבוצה היו בסירה?‬
‫ובכן, אנדרו וג'ו, כמובן.‬ ‫-כן.‬
‫נער בשם כריסטופר סוויין.‬
‫וכנראה עוד כמה נערים מהקבוצה.‬
‫גברת ברקט.‬
‫מה שקרה לתיאו היה טרגדיה.‬
‫לא תעלומה.‬
‫אני מבין שאת בוודאי שרויה ביגון עמוק.‬
‫ואולי מוצאת דפוסים...‬
‫במקום שבו אין כאלו.‬
‫כאן למטה, ב...‬
‫שדה הקרב של ההשכלה הגבוהה‬
‫אין אויב נסתר או תחבולה מתוחכמת.‬
‫רק נערים שנוהגים כנערים.‬
‫תשאיר את הדימויים הצבאיים למרצים לשירה.‬
‫כי אתה נשמע כמו אידיוט.‬
‫- אדי -‬
‫אדי, לא עכשיו.‬ ‫-את יודעת איפה אבי?‬
‫היא שיקרה שהיא הולכת לחברה,‬ ‫ועכשיו היא לא עונה.‬
‫מה...‬ ‫-לדניאל אין מושג.‬
‫היא התקשרה אליי לפני שעתיים.‬
‫היא אמרה מה היא עושה?‬
‫מאיה, אני אבא שלה.‬
‫היא אמרה שאיתרה את הבן של קלייר.‬
‫זה שהיא מסרה לאימוץ.‬ ‫-מה?‬
‫איפה?‬
‫איך היא מצאה אותו?‬ ‫-תראה...‬
‫את סיפרת להם?‬ ‫-לא. שמע, אדי, מה שהכי חשוב...‬
‫לעזאזל.‬
‫- תיאו מורה, פרנקלין בידל -‬
‫- חלוץ מצטיין מת‬ ‫אובדן טרגי של ספורטאי מבטיח -‬
‫- תאונה טרגית -‬
‫- פרנקלין בידל והוריו, חבייר וראיסה -‬
‫- חבייר מורה -‬
‫מורה.‬
‫- חבייר מורה, תחזוקת גינות -‬
‫- רחוב פלינטוק 73, וינהרסט -‬
‫היי. צר לי להפריע לך. שמי מאיה סטרן.‬
‫קיוויתי לדבר איתך על מותו של בנך.‬
‫ולמה שארצה לדבר עם אישה זרה על זה?‬
‫לא. בעלי היה ברקט.‬
‫יש לך משפחה יפה.‬ ‫-תודה.‬
‫אלו תיאו ופול.‬
‫אדם.‬
‫הוא כירורג.‬
‫וחבייר, בעלי.‬
‫הוא הלך לעולמו לפני שנתיים.‬
‫צר לי.‬
‫הוא היה גנן.‬
‫מר לוקווד היה אחד הלקוחות שלו.‬
‫מר לוקווד, מנהל בית הספר?‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫זה היה הרעיון של לוקווד, את יודעת.‬
‫מלגה לתיאו.‬
‫הם רצו קבוצה מגוונת יותר של תלמידים.‬
‫וידעתי שזה טוב מכדי לסרב, אבל...‬
‫אפילו כשחאבי הזכיר את הרעיון לראשונה‬
‫אני פחדתי.‬
‫הרגשת שאת לא שייכת.‬
‫באמת לא הייתי שייכת.‬
‫אבל זה לא הדאיג אותי.‬
‫לא רציתי שתיאו ירגיש ככה, את מבינה?‬
‫לא רציתי שהם יציקו לו.‬
‫זה מה שקרה?‬ ‫-לא.‬
‫הוא עף על המקום הזה.‬
‫הוא היה פופולרי.‬
‫הוא הצליח בלימודים.‬
‫הצטיין בספורט.‬
‫והרגשתי מטופשת, את יודעת, כי...‬
‫דאגתי בכלל.‬
‫ואז...‬
‫דפיקה בדלת.‬
‫שום דבר לא מכין אותך לזה.‬
‫הם אמרו שזה היה...‬
‫כמו מנת יתר.‬
‫של אלכוהול.‬
‫אמרתי...‬
‫"תיאו לא שותה."‬
‫והם הסתכלו עליי‬
‫כאילו שאני סתם אימא טיפשה.‬
‫בעלי תמיד אמר...‬
‫שבטח קרה שם משהו אחר.‬
‫וידעתי בהלוויה, את יודעת...‬
‫ראיתי את כל הנערים בבלייזרים.‬
‫הם הסתדרו בשורות, הרכינו ראשים.‬
‫העשירים‬
‫מגנים זה על זה.‬
‫שאלת את הנערים על זה?‬
‫כמו ג'ו, או אנדרו?‬
‫אהבתי את אנדרו.‬
‫הוא היה שונה מכולם.‬
‫הוא בכה בלוויה.‬
‫הוא ועוד... איזה נער.‬
‫כריסטופר משהו...‬
‫כריסטופר סוויין?‬
‫בדיוק.‬
‫אני...‬
‫שמעתי שאנדרו מת בסירה.‬
‫משפחת ברקט אומרת‬
‫שזו הייתה תאונה.‬
‫אחרים אמרו שזה היה...‬
‫בגלל תיאו.‬
‫שזה היה יגון.‬
‫אבל יגון לא גורם לנער לקפוץ לים.‬
‫אשמה כן.‬
‫היי, זו אבי. תשאירו הודעה.‬
‫- מועדון ארקייד "פלייר וואן" -‬
‫קורי?‬
‫חייבת להיות שיטה טובה יותר.‬
‫היי.‬ ‫-יו.‬
‫קיבלתי טלפון ממך.‬
‫מישהו יודע שאת כאן?‬
‫לא עקבו אחרייך, נכון?‬
‫אתה הפסקת לעקוב אחריי, אז לא.‬
‫מה העניין?‬
‫ובכן, צדקת.‬
‫לגבי טומי דארק שנעלם,‬ ‫אין לו סימן בשום מקום.‬
‫כן.‬
‫אבל לפני חודש‬
‫הוא לא העביר תשלום על חלל אחסון שהוא שוכר.‬
‫חלל אחסון?‬
‫עבור מה?‬ ‫-זו בדיוק השאלה שלי.‬
‫זה קירס. תשאירו הודעה.‬
‫קירס, זה מרטי.‬ ‫אתה ופי.ג'יי. דוסון לא התייצבתם לחקירה.‬
‫במקרה שלו, זה הופך אותו לחשוד רשמי.‬
‫אבל אמרת שתחזור עד עכשיו, טוב?‬
‫כלומר, אני מקווה שהכול בסדר.‬
‫אתה יכול להתקשר אליי אם תרצה לדבר, או...‬
‫לא יודע, לשתות בירה.‬
‫לא אזמין שייק חלבון, אני מבטיח.‬
‫אמרת שזה לא ענייני, אבל...‬
‫אני מודאג.‬
‫תראה, אני אמצא את פי.ג'יי.‬
‫אבדוק בדירה שלו, אלך לבית אביו.‬
‫אגרור אותו לכאן מהאוזן, אם צריך. אז...‬
‫כן, אעדכן אותך.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-לא, אני מבטיח.‬
‫אני רק רוצה לדבר.‬
‫אני...‬
‫אני מצטער על זה.‬
‫באמת?‬
‫יש סיבה שהחלטת להגיע,‬ ‫לתת לי אגרוף וללכת, או ש...‬
‫סתם התחשק לך?‬
‫גיליתי שנפגשת עם בתי מאחורי גבי.‬
‫אני יודע שדיברתם, שהיא באה לדירה שלך.‬
‫הגעתי לכאן עכשיו,‬ ‫כי הבת שלי הלכה לאנשהו עם הבן שלך.‬
‫בן?‬ ‫-אני מניח שאתה סיפרת לה עליו.‬
‫ולמען האמת, למרות ש...‬
‫זה ממש לא בסדר, זו אשמתי.‬ ‫כי אני אביה ואני אמור לדעת איפה היא.‬
‫אז רק...‬
‫תגיד לי מה אמרת לה, בבקשה.‬
‫לא ידעתי שיש לי בן,‬ ‫עד שהבת שלך דחקה אותי לפינה וזה נפלט לה.‬
‫אין לי מושג איפה הם.‬
‫אז זה בן?‬
‫אז רק עכשיו גילית שיש לך ילד.‬
‫ולא ניסית לברר פרטים עליו?‬
‫לשם מה?‬
‫לבוא לביתו ולומר, "נעים מאוד"?‬
‫פחות או יותר, כן.‬
‫קל לך לדבר.‬ ‫יש לך ילדים, אתה יודע איך כל זה עובד.‬
‫כל מה?‬ ‫-תראה, לא ידעתי שהוא קיים עד לפני שבוע.‬
‫אני לא טוב עם אנשים גם במיטבי.‬
‫האדם היחיד שהתחברתי אליו הוא קלייר,‬
‫וזה היה לפני שנים. אני לא יכול פשוט...‬
‫אני לא יודע איפה להתחיל.‬
‫מי שהוא לא יהיה,‬ ‫הוא בחור בוגר עם משפחה וחיים משלו.‬
‫הוא לא צריך אותי‬
‫שאתפרץ פנימה ואשבש הכול.‬
‫אבי, איפה את?‬
‫לא, אני לא כועס. רק רציתי לדעת שאת בסדר.‬
‫טוב... נתראה בבית.‬
‫אוהב אותך.‬
‫מצאתי אותה.‬
‫אולי תתבלט פחות בלי משקפי שמש וכובע.‬
‫ובכן, סלחי לי אם לא אקבל עצות הסוואה‬
‫ממישהי ששיטת הפעולה שלה‬ ‫זה להגיע במסוק ולפוצץ הכול.‬
‫נחמד.‬
‫אני מעדיף לעבור על החוק כשאני מאחורי מסך.‬
‫סאמי.‬
‫קיבלתי את ההודעה שלך.‬
‫תני לי סיבה אחת טובה.‬
‫לא לשתות או לא לקפוץ?‬
‫מה הם אמרו?‬
‫אלוהים.‬
‫צר לי, סאמי.‬
‫אין...‬
‫אין תרופה.‬
‫יש רק...‬
‫עוד ועוד מזה, עד שיגיע סופי.‬
‫איך אקים משפחה ואעשה להם את זה?‬
‫מולי היא אישה חזקה.‬ ‫-היא לא צריכה להיות חזקה!‬
‫אני זה שאמור להיות...‬
‫את מבינה?‬
‫לעזאזל. כמובן שסוף-סוף‬ ‫מצאתי את הכיוון הנכון.‬
‫הייתי דפוק במשך המון זמן.‬
‫סוף-סוף מצאתי את הכיוון הנכון,‬ ‫ועכשיו זה רק...‬
‫לא.‬
‫לא אעשה לה את זה.‬
‫למה אני מרגישה שאתה מסתיר משהו?‬
‫קדימה, קורי.‬
‫סודות לא הולמים אותך.‬
‫אני בתוך הדבר הזה.‬
‫ואני צריכה לדעת בדיוק מה קלייר ידעה.‬
‫מה לא סיפרת לי?‬
‫טוב.‬
‫מדובר בפעילות פלילית‬
‫בכל מחלקת התרופות של ברקט.‬
‫ג'ו, ג'ודית, ניל. כל המנהלים ידעו.‬
‫ילד מת‬
‫בהודו.‬
‫בן שלוש.‬
‫אני לא יודע את הפרטים המדויקים,‬
‫אבל אני יודע שהיה לו זיהום, היה לו חום,‬
‫וקיבל אנטיביוטיקה של חברת ברקט.‬
‫עד שהם הבינו שזה לא עובד,‬
‫זה היה מאוחר מדי בשבילו.‬
‫הילד הזה הוא רק קורבן אחד.‬
‫יש עוד מקרי מוות. בעיות של התמכרות.‬
‫תופעות לוואי איומות,‬ ‫הכול מתרופות של חברת ברקט.‬
‫אפילו אם רק חצי מזה נכון,‬ ‫זה אמור להפיל אותם.‬
‫אבל זה לא יקרה,‬ ‫כי משפחת ברקט יודעת שאפשר פשוט...‬
‫להסתתר מאחורי כסף ועורכי דין,‬ ‫ולהאשים מישהו אחר.‬
‫אבל...‬
‫הסוד שקלייר‬
‫נתקלה בו...‬
‫הוא שונה.‬
‫זה גדול. זה גדול משיבוש תרופות.‬
‫איכשהו זה קשור לטומי דארק,‬ ‫ואני חושב שזה עשוי לגרום...‬
‫לריסוק של האימפריה הרקובה שלהם.‬
‫בוא.‬
‫זה אבא. תתקשר אליי עכשיו.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר-און‬