‎COASTA FLORIDEI
‎Dom' căpitan?
‎Ortiz! Meditam un pic.
‎La ce, domnule?
‎La întoarcerea în Spania, ‎la greutățile ei.
‎Da, traversarea până aici a fost grea. ‎Mulți oameni au murit.
‎Nici nu erai secund atunci. ‎Doar după ce a murit Pablo de scorbut.
‎Am crezut că...
‎Sunt destul de sigur că avea și scorbut.
‎Dar dacă ne-am...
‎Ne-am...
‎Ne-am întoarce.
‎Ca să fie clar, ‎căpitanul vorbește despre furtul aurului.
‎Crezi?
‎Viața omului e scurtă, dar aurul e veșnic.
‎Și numai Dumnezeu poate poseda veșnicia.
‎- Regele poate n-ar fi de acord. ‎- Dacă ar afla.
‎Cel mult, discutăm ‎despre o serie de delicte.
‎Regret, dom' căpitan.
‎Eu tot cred că devenim infractori, ‎și n-aș putea trăi cu mine însumi dacă...
‎Ortiz a murit de scorbut!
‎Am nevoie de un nou secund!
‎Atențiune, toată lumea! Legați velele.
‎Rahat! Futu-i!
‎Doamnă! Doamnă, m-auziți? Bună!
‎Hei! Așa. Doar...
‎Țineți-vă bine. Ambulanța e pe drum, bine?
‎Vreți să sun pe cineva? Da.
‎A, stați. Futu-i! ‎Uite, trebuie să deblocați telefonul.
‎Foarte bine. Așa.
‎Da. Of, futu-i!
‎E unul din astea?
‎A, nu, stați! Ăla am fost eu. Mike?
‎Nu! Sun acum. Stați trează. Futu-i!
‎Hei!
‎Vreau să dau telefon acum!
‎Era și timpul, în pana mea!
‎Hei!
‎Unde sunt Moss și Delly?
‎- Ce se întâmplă la debarcader? ‎- Nu așa era planul.
‎Nu? Nu așa era planul?
‎- Ca eu să fiu luat de poliție? ‎- Tu, da. Eu, nu.
‎Mucosul ăla de Andy m-a aranjat. ‎M-a arestat.
‎Pentru ăla care a sărit în aer în toaletă.
‎Iar acum, grație lui, ‎nu știm ce face Moss.
‎Moss e prost, dar nu chiar atât de prost.
‎Dacă ne-a văzut arestați pe amândoi, ‎n-o să se ducă în port.
‎- De-aia am sunat-o pe Patsy... ‎- Ce?
‎- Stai! ‎- Ai putut să suni?
‎Taci! Da. Și am sunat-o pe Patsy.
‎Ca familia ei să fie eliberată.
‎Și?
‎- Nu știu. N-a răspuns. ‎- Rahat!
‎Nu știm ce înseamnă asta.
‎- Ei, haide acum. ‎- Nu știm.
‎- Râzi de mine? ‎- Nu înseamnă nimic.
‎Înseamnă că ea n-ar fi fost în pericol
‎dacă nu puneai să fiu arestat ‎ca să poți lua tu aurul.
‎Ce ai? De ce crezi despre mine ‎tot ce e mai rău?
‎Mi se pare ‎un punct foarte util de pornire.
‎Am pus să fii arestat ‎fiindcă nu voiam să-l ucizi pe Moss.
‎O, ce tâmpenii, în pana mea!
‎Tâmpenii? ‎Am vrut să ne lași s-o facem noi.
‎- De ce-ți pasă cine ar face-o? ‎- Pentru că ești fiul meu!
‎E o graniță pe care n-am vrut s-o treci.
‎- Am fost polițist. ‎- Și asta e cu totul altceva, da?
‎Moare un bătrân, ‎unul sare în aer într-o toaletă,
‎astea sunt pagube colaterale, da? ‎Rahaturi din astea se întâmplă.
‎Dar tu, să iei o armă
‎și să-l împuști pe unul ‎fiindcă vrei să moară...
‎din așa ceva nu-ți mai revii.
‎Gata, Valentine. Ieși pe cauțiune.
‎- Cred și eu că iese. ‎- Da.
‎- Pe aici, domnule. ‎- Taci! Patsy mi-a primit mesajul.
‎Hei, nu tu cu numele de Valentine.
‎El.
‎Să mergem!
‎Bună seara, domnule!
‎Sunt Randy, de la port. ‎Doamna polițistă a fost împușcată.
‎Da, nu poate vorbi acum.
‎E destul de grav. Sângerează mult.
‎Și mai e unul aici. Cred că e mort.
‎Nu știu. Nu vreau să mă uit.
‎Aici! Veniți aici!
‎Asta-i reacția ‎pe care am vrut-o mai devreme.
‎De surpriză.
‎- Tu ai împușcat-o pe Iris? ‎- Nu. Cine e Iris?
‎La debarcader.
‎Tu ai împușcat-o?
‎Nu. Nu m-am dus la debarcader,
‎fiindcă ne-am dat seama ‎de mica voastră ambuscadă.
‎Dar nu-mi mulțumi ‎că te-am scos pe cauțiune.
‎Du-te dracu'! Trebuie să mă duc la spital. ‎Ce pana mea?
‎Poate ajungi acolo mai târziu.
‎Dar mai întâi ai treabă.
‎Hai! Bine? Haide!
‎Urcă!
‎Iris a fost împușcată.
‎Zi-i boului ăstuia ‎că trebuie să mă duc la spital.
‎Îți înțeleg supărarea.
‎Glonțul a ajuns la fata care nu trebuia.
‎Și, oricum, ce-o să faci?
‎Nu ești medic.
‎Nu ești decât un șofer.
‎Acum, du-mă la aurul ăla afurisit!
‎De data asta, unde e cu adevărat.
‎CORONADO BEACH ‎DEPOU AUTOBUZE
‎A, te-am prins!
‎Fir-ar al naibii! Andy!
‎Stai potolit, șefu'.
‎- Of, în sfârșit! ‎- Regret că nu l-am găsit și pe Mike.
‎Ieșea o poză ‎pentru felicitarea ta de Crăciun.
‎Nu știu de ce te mănâncă-n cur, ‎dar putem afla altădată.
‎Nu. Ești bine unde ești.
‎Am venit doar în vizită.
‎Uite, nu știu ce crezi tu că am făcut,
‎dar trebuie să mă asculți.
‎Nu.
‎Facem altfel, de data asta.
‎Știi, ceea ce ai făcut tu ‎e că mi-ai frânt inima.
‎Am încercat să le număr pe toate,
‎dățile în care am întors privirea,
‎chiar și când n-ai avut ‎suficient respect față de mine
‎încât să te sinchisești ‎să ascunzi ce faci.
‎Mi-am zis: ‎„Nu e nimic grav. Ce rău poate fi?
‎Bătrânul face ceva bănuți ‎cu țigări de contrabandă
‎sau, uneori, cu ceva un pic mai tare.”
‎- Dar îmi ești dator! ‎- Îți sunt dator?
‎Pentru ce?
‎Că ți-am rănit orgoliul?
‎De-aia mă bagi aici și mă înfunzi ‎cu niște tâmpenii de acuzații
‎despre unul care a murit când se căca?
‎Omule, nu de asta ești aici.
‎Îl știi pe ăsta?
‎Este, futu-i!
‎Este!
‎- Nu l-am văzut în viața mea. ‎- Da, nici el nu te știa.
‎Dar, din fericire, ‎în sistemul ăsta al nostru închis,
‎pântecul criminalității cu stupefiante ‎al Floridei Centrale,
‎toți se cunosc între ei.
‎Le zic polițailor ‎de la cine am cumpărat drogurile
‎și obțin un acord?
‎Vă spun furnizorul și scap.
‎Nu ne întâlnim personal.
‎Știu doar că, atunci când vin produsele, ‎vin cu barca din aval.
‎A cui barcă?
‎E rapidă, trebuie să recunosc.
‎Ai grijă!
‎E ca afișul ăla nostim
‎când, rând pe rând, ‎un pește mic e mâncat de unul mai mare,
‎doar că invers.
‎Tu ai fost mâncat ‎de peștele cel mai mic dintre toți.
‎- Nu poți să-mi faci asta. ‎- Nu eu.
‎Cei de la Antidrog.
‎- Și e un caz federal. ‎- E în joc viața fiicei mele.
‎Trebuie să mă ajuți.
‎A, nu trebuie, de fapt.
‎Relația asta nu mai e simbiotică.
‎Dar o s-o sun pe Patsy,
‎iar tu îți suni un avocat.
‎BISERICA APOCALIPSEI
‎Astea sunt plutele.
‎Ne scufundăm, ‎le prindem de fiecare colț al camionului,
‎după care le umflăm cu compresorul.
‎Camionul se ridică
‎și-l tragem la mal ‎ca pe o plută nenorocită.
‎Vezi pe unde calci!
‎Să nu aluneci și să te rănești ‎înainte să începem treaba.
‎Dă-mi telefonul, trebuie să sun la spital.
‎M-am răzgândit cu asta.
‎Simt că vei lucra mai bine ‎dacă te las să suni după.
‎Așa că, treci la treabă.
‎Trebuia să fie munca a patru oameni.
‎Păi, presupun că va trebui ‎să muncești cât patru.
‎Tata nu m-a... cum se spune? ‎Nu m-a pregătit pentru asta.
‎N-a zis niciodată: ‎„Într-o zi, toate vor fi ale tale.”
‎Doar s-a întâmplat.
‎Atunci toți m-au privit ca și cum ‎aș fi fost oricine, dar nu el.
‎Toți, cu excepția ta.
‎Tu m-ai făcut să cred ‎că aș putea fi cineva.
‎Tu m-ai tras înainte.
‎La fel și tu.
‎Stai!
‎E gata totul?
‎- Doar să pornești compresorul. ‎- Lasă-mă pe mine!
‎Adică, trebuie să-mi merit partea, nu?
‎Butonul roșu.
‎Apasă-l!
‎AUTOBAZĂ
‎- Ai văzut? E formidabil, în pana mea! ‎- Moss!
‎E formidabil, în pana mea. Hei!
‎Haide!
‎PENSKE ‎ÎNCHIRIERI CAMIOANE
‎E o chestie.
‎Hei! Nu-l sparge.
‎Aș putea, totuși. Și se duce la fund.
‎- Lasă cuțitul! ‎- E mai bine dacă tragi în el?
‎N-o să-l scufunde. ‎Vrea aurul la fel de mult ca mine.
‎- Mai mult. ‎- Bun. Ce e?
‎Așadar, aurul ăsta...
‎Care-i împărțirea? O treime de fiecare?
‎Uite care-i împărțirea. ‎Eu iau tot și te las în viață.
‎Să mizezi pe dorința mea de a trăi ‎înseamnă să te fraierești.
‎Și ce zici despre sora ta? ‎Fii sincer cu tine!
‎Știi că n-o să poți niciodată ‎să-mi dai banii,
‎nici dacă trăiești 100 de ani.
‎Așa că știi că sunt generos
‎când spun că-ți dau exact atât aur
‎cât îți trebuie să-mi returnezi totul.
‎Atunci vom fi chit, ‎iar familia ta va fi la adăpost.
‎Pe cuvânt de onoare!
‎Mike!
‎Ai zis tot timpul ‎că vrei doar să ieși din treaba asta, da?
‎Trebuia să fi ieșit
‎când te-ai strecurat ca un șarpe ‎în camera mea de motel.
‎Ai naibii jucători, frate!
‎- Nu e nimic. ‎- Nici n-a fost vreodată.
‎Sunteți toți la fel. Absolut toți.
‎Umblați după camioane goale.
‎Știi ceva? M-am răzgândit.
‎Poți să păstrezi tu tot aurul.
‎Rămâne problema datoriei tale.
‎Mă tem c-o s-o rezolv ‎cum am rezolvat-o pe-a lui Gil.
‎Să râdeți amândoi de toate astea ‎când vă întâlniți.
‎Credeam că nu l-ai omorât tu pe Gil.
‎Nu l-am omorât eu.
‎Așa e. N-a omorât pe nimeni personal ‎de la tatăl meu încoace.
‎Pentru că tatăl meu mi-a zis s-o fac.
‎Am mai discutat-o.
‎Exact cum l-a ucis Jimmy pe Gil ‎fiindcă i-am zis eu s-o facă.
‎Așa funcționează relația patron-angajat.
‎Știi ceva, Mike?
‎Să-ți spun eu de ce...
‎Uite ce-am făcut din cauza ta.
‎El sau eu?
‎Voi toți.
‎Am, totuși, o întrebare.
‎Dacă aveai arma aia, ‎de ce n-ai folosit-o înainte?
‎Sigur, și unde ar fi fost bine? ‎Acasă la soră-ta?
‎Sau în mașină, ‎să conduc pe șosea cu o armă la mine?
‎În fața secției de poliție?
‎Plus că, în cine puteam să trag,
‎când m-ai lăsat bucuros ‎să intru orbește într-o ambuscadă?
‎- Crezusem că ești cu el. ‎- Știu, și să te ia dracu' pentru asta!
‎Te-am auzit în camera de motel, Delly.
‎- Când? ‎- În după-amiaza asta.
‎- I-ai zis că m-ai dus de nas. ‎- Ca să-ți salvez viața!
‎Ei bine, acum o știu.
‎Ăsta e un „mulțumesc”?
‎Mulțumesc.
‎Nu mișcă nimeni!
‎Omule, arma e la mine.
‎Știu că e la tine, ‎fiindcă e arma mea, naibii!
‎- Ce? ‎- Adjunctul Ketcher?
‎Da.
‎Stai, îl cunoști?
‎Are dreptate. E arma lui. Eu i-am furat-o.
‎E greu de confundat.
‎Stai, deci e polițist?
‎- Da. ‎- Pentru că, pe bune...
‎Nu-mi pasă de asta, bine? ‎Chiar nu-mi pasă.
‎N-o să mă refer la tot ce s-a întâmplat,
‎decât ca să spun că am o nouă înțelegere
‎față de cei de la periferia societății.
‎Am cam ars gazul, ‎dar tot ce voiam era o armă.
‎Asta e.
‎N-ai crede că, de fapt, ‎e atât de greu de găsit în Florida.
‎A trebuit să iau arma unei crime,
‎ceea ce, privind retrospectiv, ‎era inevitabil, date fiind șansele.
‎Probabil am trecut pe lângă trei sau patru
‎pe marginea drumului, venind încoace.
‎Dar în clipa asta, ‎vă jur fără urmă de îndoială,
‎n-am nici pic de interes ‎față de oricare din voi.
‎Tot ce-mi doresc acum pe lume ‎e să-mi iau arma înapoi
‎și să plec în pana mea din Florida!
‎Problema e că arma ta ‎e acum arma unei crime.
‎Și lipsește un glonț.
‎Un glonț din arma ta personală ‎e în victima unui asasinat.
‎Nu cred că vrei așa ceva, ‎așa că ar trebui să iei și glonțul.
‎- Din capul lui? ‎- Nu, probabil că a ieșit.
‎Care era unghiul?
‎Exact unde stă ea.
‎O fi intrat în camioneta aia.
‎Da, sau poate a ricoșat. Ia uite!
‎- Uite! ‎- Mulțumesc mult.
‎Hei, îmi dai o mână de ajutor ‎înainte să pleci?
‎Sigur. Cu ce?
‎Vrei să spui ceva?
‎Tata m-a învățat ‎să nu-i vorbesc de rău pe morți.
‎Dar apoi degeneratul ăsta l-a ucis.
‎Mulțumesc.
‎Nu-mi ajung banii pentru autobuz.
‎Asta e nașpa, dar nu-i problema noastră.
‎Îmi pare rău.
‎La stânga.
‎Privește înainte.
‎Bun, acum putem să mergem?
‎Ce e?
‎Trebuie să facem un popas.
‎Nu.
‎Trebuie să merg la spital.
‎Glumești?
‎Să văd dacă Iris e bine.
‎- Atunci, sun-o. ‎- A fost rănită din vina mea.
‎Dar nu din a mea.
‎Trebuie să-i dau înregistrarea cu Moss.
‎Care înregistrare?
‎Cu mărturisirea crimei.
‎Sunt înregistrată și eu ‎comițând o crimă. Dă-mi-o!
‎O să șterg partea ta. Nicio grijă.
‎O s-o faci?
‎- Cum adică, o s-o fac? ‎- Nu știu, Mike.
‎Știu doar de câte ori am stat să aștept,
‎în timp ce-ți vedeai de nevoile tale, ‎de dorințele tale,
‎de ale soră-tii, de ale fostei soții, ‎iar acum e rândul meu, de ale mele.
‎Am și eu nevoi. Am...
‎Tocmai am ucis, naibii, ‎pe cineva pentru tine, și? Nimic.
‎Voi toți.
‎Toți ați crezut că sunt ‎doar un personaj în poveștile voastre,
‎dar asta e povestea mea.
‎Mereu a fost.
‎Șansa mea de a nu fi nevoită ‎să-i cer unui bărbat ce vreau.
‎Tata, să mă împrumute, ‎Moss, să aibă grijă de mine,
‎tu, să mă ajuți cu aurul, ‎dar uite că aurul nu e.
‎Acum trebuie să ies naibii ‎din situația asta!
‎Și n-am nevoie să fii prezent. ‎Sunt bine așa.
‎Dar îmi doresc să fii, așa că...
‎M-am săturat să tot aștept, ‎sperând c-o să mă alegi măcar o dată,
‎așa că poți fi în următorul capitol ‎sau nu, deci alege.
‎Bună!
‎Bună și ție!
‎Vestea bună e că ești în viață.
‎Vestea rea...
‎Sunt încă în Florida.
‎Mă tem că da.
‎Uite...
‎Am un cadou pentru tine.
‎Mărturisirea lui Moss.
‎Două crime.
‎Vezi? Te-ai scos cu aparatura de firmă.
‎Când îmi primesc telefonul înapoi, ‎obțin un mandat de arestare pentru Moss.
‎Moss va fi greu de găsit.
‎Cât de greu?
‎Important e că l-ai prins ‎și ți-ai rezolvat primul tău caz.
‎Da, dar nu-l pot aresta
‎și nici spune de ce.
‎Și tu ai reușit să fugi de mine ‎destul cât să-ți reușești jaful,
‎deci aș zice că ești marele câștigător.
‎Absolut deloc.
‎Am fost împușcată!
‎Știu.
‎Dar am vrut măcar ‎să primești lucrul pentru care ai venit.
‎Am primit.
‎Am ajuns să simt cum e să fii ca tine.
‎Să mizezi tot ce ai pe o șansă infimă...
‎și să pierzi.
‎Singura diferență e că eu pot să spun pas.
‎Nu ne mai trebuie informația de pe stick.
‎Moss nu va mai fi o problemă.
‎Îmi trebuie altfel de ajutor.
‎Am nevoie să dispar.
‎Știu că ai experiență în asta, deci...
‎Nu, n-am nimic. Sunt bine.
‎În regulă.
‎Mersi, mamă.
‎A venit timpul ‎pentru locuitorii din Lockwood
‎ca groapa aceea mare ‎să fie în fine umplută definitiv.
‎Autoritățile districtuale ‎au aprobat planurile pentru un parc...
‎MULȚUMIM PENTRU VIZITA ÎN FLORIDA ‎SPERĂM CĂ V-A PLĂCUT!
‎DUPĂ TREI SĂPTĂMÂNI
‎Renunți?
‎Dar ai așteptat atât să ajungi detectiv.
‎Nu mai era locul meu în departament.
‎Simțeam că vor crede mereu ‎că l-am lăsat pe Mike să se strecoare.
‎Să se strecoare? Adică...? Nu.
‎Și care e noul serviciu?
‎FBI.
‎Poți să intri în FBI?
‎Să intru?
‎M-a recomandat cineva ‎de la cabinetul guvernatorului.
‎A zis că mi-a văzut misiunea sub acoperire ‎din casa lui Moss.
‎Dar să fiu detectiv de poliție ‎e tot ce mi-am dorit vreodată.
‎Așa că mă întreb dacă e mișcarea corectă ‎sau doar singura care mi-a rămas.
‎Zi-i pilotului ‎să lase climatizarea pornită.
‎Nu stau mult în Florida.
‎Hai să-mi găsesc fratele!
‎- Salut! ‎- Bună dimineața, Mike!
‎O, Doamne. Ia uite!
‎Bună!
‎Am nevoie să semnezi ceva pentru școală.
‎- Ce-ai făcut? ‎- Nu te speria.
‎Mulțumesc.
‎Bună ziua!
‎Bun-venit la motelul Palm's!
‎Câte nopți vreți să stați la noi?
‎Toate.
‎E motelul meu.
‎Un bărbat din Florida ‎vâna ieri pitoni în Everglades,
‎dar vânătorul a devenit vânat.
‎Autoritățile rezervației naturale ‎spun că a fost ucis de un șarpe de 5,5 m
‎care apoi a murit sufocat ‎încercând să-l înghită.
‎Deși autoritățile spun că atacurile ‎pitonilor asupra oamenilor sunt rare,
‎ei mănâncă aligatori.
‎Așa că poate a fost derutat de cizmele noi ‎de aligator ale vânătorului.
‎Îmi doream cizme de aligator ‎și hidroglisor.
‎Acum n-o să mai am cizme noi ‎și hidroglisor.
‎După pauză, Chip Devons ne aduce ‎partea a patra a reportajului special...
‎- Unde mi-e aurul? ‎- Nu știu.
‎Buzz a murit.
‎Cum?
‎Vânând șerpi.
‎În plus, purta cizme noi de aligator ‎și avea un hidroglisor nou.
‎Exact lucrurile pe care zicea ‎că le-ar cumpăra cu aurul
‎când îl va avea.
‎Ceea ce s-a întâmplat, când l-ai furat tu.
‎Cum aș fi putut?
‎Am fost închis aici.
‎Ai făcut-o cu o noapte înainte.
‎În noaptea în care a sărit Dutch în aer.
‎- Ce-i asta? ‎- Barca mea.
‎Focul e pe voi doi, e de rău pentru toți.
‎Duceți-vă pe barcă, plecați undeva! ‎Vă promit că vă primiți partea.
‎Eu nu mă mai întorc în motelul ăla.
‎Poți să rămâi la mine. ‎Eu o să dorm la Ray-Ray.
‎Voi trei ați folosit echipamentul, ‎ați ridicat camionul, ați luat aurul.
‎Ați scufundat camionul, ați pus ‎echipamentul în camioneta lui Ray-Ray.
‎Ce n-am observat e că era încă ud.
‎„E rău să-ți dorești aurul ‎care-ți va dărui o viață mai bună?”
‎Ce?
‎Wagon Train. ‎Nu-ți mai amintești.
‎Barbara Stanwyck?
‎Da, o adoram.
‎Delly are un pic din ea.
‎Știi, eu...
‎M-am gândit, zău că da, și e vina mea...
‎dar pentru o clipă, ‎în seara aia, în celulă,
‎că ție chiar îți pasă ‎mai mult de mine decât de aur.
‎Dar când spuneai asta, ‎tu deja îl furaseși.
‎Nu de la tine.
‎De la ea.
‎N-aveam încredere în ea.
‎Am încercat să-ți spun, ‎dar n-ai vrut să asculți.
‎Te-am lăsat să crezi ‎că nu era nimic în camion,
‎ca ea să plece cu nemernicul ei de iubit.
‎Buzz și Ray-Ray urmau să-și ia partea,
‎apoi să le ascundă pe ale noastre, da?
‎Până când plecau Delly și iubitul.
‎După care Ray-Ray a fost omorât, ‎iar eu am fost închis aici.
‎Doar dacă nu crezi ‎că și astea erau în plan.
‎Absolut. În totalitate.
‎Te văd capabil să faci câțiva ani aici ‎pentru 100 de milioane.
‎Vreau să-mi văd nepoata crescând, ‎așa că, nu.
‎- Nu poți să te abții, nu? ‎- Cu ce?
‎Să minți. Spune-mi adevărul ‎măcar o dată în viață!
‎Numai o dată.
‎N-aveai de gând ‎să-mi spui despre aur, așa e?
‎Foarte bine.
‎N-aveam de gând să-ți spun.
‎Ești mulțumit?
‎De ce?
‎Pentru că ai fi plecat.
‎Da?
‎Dar acum ești aici...
‎iar eu o să ies în curând.
‎Tu n-o să ieși curând, ‎iar eu n-o să mai fiu aici când ieși.
‎Și unde o să fii?
‎Iris s-a dus.
‎Delly s-a dus.
‎Iar tu ești aici, ‎înapoi de unde ai plecat.
‎Nicăieri.
‎Eu chiar trăgeam pentru tine și Iris.
‎Delly aia...
‎a scos din tine ce aveai din mine.
‎Și, ca tată, chiar speram în ceva mai bun.
‎Dar bănuiesc că, până la urmă, ‎noi doi suntem la fel.
‎Parțial, da.
‎Diferența este că...
‎unul din noi încă poate pleca de-aici.
‎Și, ai vorbit cu tata?
‎Îi stă bine în portocaliu.
‎Rom cu Coca?
‎Vrei? Le iau gratis. ‎Fratele meu e proprietarul.
‎Nu. E numai managerul.
‎Au! Sper să nu-l fac să fie dat afară. ‎Altceva nu știe.
‎Ce mai faci?
‎Încă port verigheta. Să vedem cum merge.
‎Dar tu?
‎Am pierdut tot ce a contat în viață.
‎Sunt blocat aici, în Florida.
‎Locuiesc în camera de oaspeți ‎deasupra barului unui infractor condamnat.
‎Așa că sunt de milioane.
‎Ei, haide acum!
‎N-ai pierdut tot.
‎Încă ai o fostă soție furioasă.
‎Mai am și o soră ‎căreia îi datorez o tonă de scuze.
‎Nu începe acum. ‎Lista e lungă și n-am timp să stau.
‎Îmi pare rău, cu Deacon.
‎Trebuia să se întâmple.
‎Aproape că sunt recunoscătoare. Nu ție.
‎Recunoscătoare ‎că am spus, în fine, adevărul.
‎Cum a rămas cu fata?
‎Habar n-am.
‎A dispărut.
‎Nimeni nu mai dispare azi.
‎Toți suntem niște puncte clipocitoare ‎pe ecranul cuiva.
‎Bun, trebuie să plec.
‎Mă duc la spălătorie.
‎Foarte bine.
‎Pa!
‎LOCALIZARE
‎DEPLASĂRI NOCTURNE
‎LATITUDINE - LONGITUDINE ‎INFORMAȚII
‎Afurisitul de GPS, nu?
‎Așadar, Mike, ai venit aici pentru mine...
‎sau pentru aur?
‎Subtitrarea: Adrian Deliu-Bianu