Оце так сюжет, мешканець Флориди пробрався у в'язницю округу Орандж.
Підозрюваний раніше вийшов під заставу, його звинувачували у пограбуванні
ювелірного, він хотів забрати свій телефон із шафки з речами,
бо в ньому були деталі щодо наступного пограбування.
-Трясця! -Трясця!
-Лайно. -Тікайте!
Трясця.
Назад, трясця!
Назад, кажу!
ЧОЛОВІК ІЗ ФЛОРИДИ
Як ви тут, дівчата?
Дуже добре, дякую.
Так? Гаразд.
Де Санні?
Ти, мабуть, та дівчина, яку не вбили.
Ще ні.
Що питимеш?
Що я отримаю за це?
Мабуть, найкращу випивку
та весь цей бар.
А є ще.
Де?
Не знаю.
З цим допомогти можеш ти.
Твій син сказав, ти людина багатьох талантів.
Майк про мене таке сказав?
Я перефразувала.
Він не знає, що ти тут.
Він не вірить.
Думаю...
бурбон.
Бачиш? Я вже розгадую таємниці.
Отже, Майк сказав, що я добре вмію знаходити речі?
Так.
-Майк сказав: «Отримувати». -Це завдання...
-Про яке число мова? -Дев'ятизначне.
Але якщо чесно, вісім з тих цифр нулі.
Хвилинку.
-Привіт. -Я знаю, де вантажівка.
Це дуже чудові новини.
Згоден.
Де ти?
Я зголодніла.
Я зараз повернуся.
І відсвяткуємо.
Трясця. Як незручно.
Майк.
Так.
Здається, він знайшов.
Отже...
Ну... Якщо вам знадобиться допомога,
тепер ми будемо на зв'язку.
За Мосса.
Хай він, і я кажу це від всієї душі, піде на хрін.
-Наскільки важке золото? -Дуже.
І як глибоко вантажівка?
Воронка не глибше 20 метрів.
Орендую обладнання для пірнання, і завтра подивимося.
Так, але я хилила до того,
що я не пірнаю... і я не піднімаю речі.
Пробач, що цього не було у моєму резюме. Нам потрібна допомога.
Так, але не знаю, кому я це довірив би...
Не знаю.
-Родині? -Ні.
Петсі перевіряє шанси твого водія швидкої,
впевнюється, що твоє вбивство таким і буде.
-А батька? -Ні.
Ні?
Я хотів сказати, хрін там.
Так, ти казав, що ви погано ладнаєте,
-але за 100 мільйонів доларів... -Хрін там. Він — злочинець.
-Ми — злочинці. -Ми не злочинці.
-Зараз так. -Ми нічого поганого не робимо.
Іноді ти робиш такі речі, які не підпадають під цей термін.
-Боже. Ти сам себе чуєш? -Все просто.
Якщо він дізнається про золото, він його забере.
Гаразд.
Тоді хрін там.
Сорок баксів.
Багатій.
Боже.
Та має бути хоч щось, що ми могли б зробити.
Боюся, що медикаментозно ми зробили все, що могли.
Щодо останнього бажання, на кшталт пожертвування органів,
до вас хтось підійде, аби це обговорити.
Мені дуже шкода.
ПЕТСІ Його вилка на волосинці
МАЙК ?
ПЕТСІ Це значить, його скоро відключать.
МАЙК Дякую.
Куди ти?
Хочу дізнатися, скільки часу в нас є, аби витягти вантажівку.
Я передумав щодо родини.
Щодо батька?
Ні, щодо мого зятя.
Він веде інспекцію воронок. Думаю, він буде корисний.
І він любить теревенити.
МОСС МОБІЛЬНИЙ
Хто це?
-Мосс. -Ні. Чекай...
Ні, припини, я хочу почути.
Моссе. Давай я тобі передзвоню, здається, я дещо знайшов щодо вбивці.
Заткнися. Дай спершу спитаю.
Коли ти її знайшов...
чи було щось у неї?
Лише простирадло на ній.
-Але я нічого не бачив... -Я казав про речі. Боже.
Коли вона поїхала, вона забрала гроші з мого сейфу
та маленьку комп'ютерну штучку.
Так!
Ти дав їй комбінацію від свого сейфа?
Пішов ти.
Комбінація М-О-С-С, чи не так?
Вона була в неї?
Лише ключі та її телефон.
Перевір ще раз.
В особистих речах тощо.
І передзвони.
Але... не до другої години.
Я дегустую зразки від кейтерів.
Яких кейтерів?
Завтра меморіальна служба на її честь, бо мою дівчину вбили,
це мене засмучує, бо я відправив кастрата,
аби знайти її вбивцю, а він ні хріна не робить,
що засмучує ще більше.
Що за штучка?
Гадки не маю.
Гаразд.
Я повернуся. Будь тут.
ДЕЛЛІ Майк категорично проти твоєї допомоги.
САННІ ...
Трясця.
Привіт, Дейве. Ти не відповів мені.
Винен тобі каву.
Це не зачекає до наради?
Це трав'яний чай. Я не п'ю кофеїн, від нього старішають.
Оскільки ти проігнорував імейл щодо мого прогресу у роботі.
У моєму віці Ісус вже помер.
Це все ще краще, ніж Орландо. Тому ти маєш дати мені
займатися слідчою журналістикою,
чому я й навчалася в університеті Джорджії.
Навчалася?
Це реальна програма. Заткнися.
Гаразд. Ось моя відповідь.
«Люба, Кейтлін, дякую тобі за імейл.
На жаль, ти не журналіст-слідчий,
доки, трясця, щось не розслідуєш.
А до того часу читай бісові сюжети з телесуфлера.
РЖУ».
Відправити.
Вилупок.
Привіт, це Майк. Лишіть повідомлення.
Гей, Майку, це Кейтлін Фокс.
Знову.
ДЕЛЛІ ВЕСТ, 34, ЛЮБИЛА ЖИТТЯ, ВМІЛА ВІДРИВАТИСЯ
О так.
Серйозно? Ти досі за мною слідкуєш?
Слідкую? Ні. Просто так сталося, що їду з тобою в одну сторону.
Не їдеш.
-Дуже смішно. -Обережніше з дверима.
Раніше ти був розумний.
Я знаю, бо підписував твої табелі.
А те, що ти робиш зараз, просто все просреш.
Тому ось що я скажу. Я керуватиму цією операцією.
Дам тобі долю у десять відсотків.
Десять відсотків?
Сума обговорюється.
Підказка від колишнього гравця,
не блефуй, коли не знаєш, які карти в руці.
Я знаю, що цього достатньо, аби та дівчина сфабрикувала свою смерть.
Енді її бачив.
У твоєму мотелі.
Гарний некролог.
Іронічно, що через її некролог її можуть вбити.
Якщо думаєш, що я блефую...
ти ще гірший гравець, ніж я гадав.
-Ні. -Ні?
В тебе нічого немає. Ти купа всякого, але не вбивця.
Дякую. Треба було тобі написати це на картці до Дня батька.
Отримав мій імейл?
На флешці є більше, ніж Мосс, його сестра та...
Ні, Майк не тут.
До завтра, сподіваюся.
Якщо все піде добре, скоро побачимося.
Так, і я тебе кохаю.
Мирно померла у трагічній жорстокій суперечці
Гадаю, ти це бачив.
Подумала, ти схочеш дізнатися, що алібі Мосса Янкова померла.
-Завтра меморіальна служба. -У Мосса вдома.
Замість квітів відправимо людину
зі спецгрупи з боротьби з організованою злочинністю.
Чудова ідея.
Але не тебе, бо ти більше не у справі.
-Але дякую. -Ага.
А що за плани на все це? Ти знаєш?
Я знаю. Минулого вечора ти сказав, що гадки не маєш, що я роблю.
-Тепер знаю. -Я футурист.
-Ні. Я помилявся. -Подивися туди.
Більшість людей бачать брудну діру у землі зі зламаним бетоном
та головою дроворуба.
Маркшейдери бачать майбутнє.
Я дивлюся туди і бачу у ближчому майбутньому чарівне озеро.
А «ближче майбутнє» — це коли?
Ми працюватимемо чотири дні,
потім вони заповнять діру гунітом.
Чотири дні? А як щодо того, що досі плаває у воді?
Все, що лишиться, заповниться півметровим шаром бетону.
Якщо є тіла, які треба сховати, це твій шанс.
Ага, я тобі повідомлю.
Хоча мене ніхто не зупинить.
Сюди можна просто зайти. Охорони немає.
Округ платить за паркан,
а церква платить охоронцю, аби він робив обхід вночі,
але так, нічого не поробиш.
Розкажи про свій крутий туалет.
Що?
Купив в хлопця, який замовив забагато.
Стів Х'юблі, бригадир. Там його трейлер.
Але він зараз на «обіді».
Не знаю, чому я так сказав. Він справді на обіді.
-А якби я собі такий захотів? -Ти переїжджаєш сюди?
Це так круто! Граєш у софтбол? Я у лізі.
Це для Санні. Сюрприз. Нічого не кажи.
Гаразд. Я так зрадів. Через Петсі, знаєш?
Вона сумує за тобою.
Я просто не можу тут бути, Діконе, у Флориді.
А як щодо вечері? Ти і Санні завтра. Задля Петсі.
Не завтра, але зможу післязавтра.
Але ти і так це знав.
-Як футурист я знаю твій кожен крок. -Сподіваємося, що ні.
Стів? Дікон мав сказати, що я зайду.
Щодо унітазу.
Крутий апгрейд.
-Майк, так? -Так. Майк.
Так. Не знаю, чи зможу дістати такий самий, але дай п'ять днів.
Мені не потрібен унітаз.
Мені потрібен той, хто попрацює годину після робочих змін
і хто вміє керувати краном.
Може, за винагороду направиш мене до потрібної людини?
Думаєш, я не вмію керувати краном?
Я казав не це.
А можеш?
Одна година. Припустимо, за 500 баксів?
А саме за 700.
За тисячу.
В мене є питання про те, що мені казати,
якщо люди питатимуть про деталі гибелі Деллі?
Кажи правду.
А саме, що я дав їй нове BMW, на якому вона поїхала відпочити у Флориду,
де стала однією з мільйона людей, яких там вбивають щороку.
Зрозумів. Гаразд.
Коли ти востаннє був у моєму офісі, ти бачив...
Комп'ютерну штучку?
Ти завжди тримаєш її у сейфі.
Вона не у сейфі,
що мало б стати підказкою тобі, чому я в тебе це питаю.
А що на ній?
Ну... Бізнес-інформація.
Ну, записи... всього.
Гаразд. Ось що я скажу, я її пошукаю.
-Гаразд. -Гей.
Моя сестра тобі відповіла?
Вона сказала, спробує встигнути, але в неї зустріч з губернатором.
-Встигне. -Могла б сказати просто: «Зустріч».
Не обов'язково додавати «з губернатором».
Коли вона приїде, не кажи нічого про комп'ютерну штучку.
-Гаразд. Добре. -Так, і перестав мій стіл!
Стіл, точно. Зараз переставлю його.
-Спочивай у спокої. -Дякую. Я була такою молодою.
Так дивно, що мене просто не стало.
З іншого боку, вся та дурня, яку я наробила у тому житті, тепер зникла.
Це був хтось інший.
-Не хвилюйся, наробиш нової дурні. -Дякую.
Сучий син.
Неймовірно.
Трясця.
Хто це?
Посередині мій батько. Ті дві мавпи поруч — колишні копи.
Батько бачив некролог і сказав,
якщо візьму його у долю, він не здасть тебе Моссу.
Тому ти і погодився?
Хрін там. Я йому відмовив.
Що... Що ти зробив? Трясця.
Трясця.
Я не розповідав про це місце. Хто з вас за мною слідкував?
Головне, що ми тут, аби допомогти.
Деллі, мій батько, Санні.
Рей-Рей, Баз. Це Деллі.
Дуже приємно.
Гаразд, кажу чітко і відразу,
я керую операцією. Це не партнерство.
Ти керуєш?
-Я не у такому сенсі. -Що по долям?
П'ять людей, на п'ятьох.
Ні, я приїхала сюди за всім.
-А тепер мені 20%? Ні. -Так.
Твої люди на твоєму рахунку, мені вони не потрібні.
Ні, сину. Не думаю, що в нас є час, аби вирішувати, хто потрібен, а хто — ні.
Що у нас у сенсі порушення закону?
Мінімалка. Проникнення, дрібні злочини.
Штат Флорида не виказувала претензій щодо золота чи скарбів,
поки що до суду не доходили.
Тому ми навіть не крадемо у штату.
Це, якщо таки думати, що вантажівка досі там.
Вона буде там.
«Вона буде там».
Вона там.
Ти її бачив?
Я зробив логічний висновок.
Своїм великим детективним мозком?
Я приніс обладнання для пірнання, аби дізнатися...
Отже... по долям.
Не думаю, що це чесно, аби вирішували ми.
Послухаємо, що пропонує пані.
Ось що пропонує пані.
Ви двоє, розбирайтеся з особистим у особистий час,
а зараз треба скласти план, як і коли це зробити.
Розділимо так: половина мені та Майку...
а ви троє розберетеся, як зрадіти
тим 50 мільйонам, яких у вас ще не було сьогодні вранці.
І треба припинити ці тупорилі погрози,
бо кожен з нас може сильно обісрати справи іншому.
Гаразд?
Там новий Порше без єдиної подряпини, чур, воно моє.
А що з вантажівкою?
Так.
Поряд з великою жовтою вантажівкою.
Що?
Звідки Баз дізнався про золото?
Тобто?
Він сказав, що штат Флорида може вимагати золото через суд.
Я не казав батькові, що там було золото. Отже...
Гаразд. А що я мала робити?
Що ще чіткіше пояснює, ніж «хрін там»?
Я з ним поговорила до того.
-Тобто, діяла за моєю спиною. -Я не діяла за твоєю спиною.
Як би важко це не було уявити, але мої дії не були пов'язані з тобою.
Він буквально мій родич.
Ти сказав, він краде. Ось я і пішла до того, хто краде.
В нас.
Ти відмовився! Я мала вигадати, що робити, аби мене не вбив Мосс.
Тепер завдяки тобі я маю віддати частину мого золота батькові.
Твого? Ти навіть не дізнався б, що там є золото, якби не я.
Ні. Ти не дізналася б, що воно там, якби не я.
-Що? -Я сказав Гілу Франко.
Віч-на-віч, на зустрічі.
Пішов він. Я радий, що він помер.
А потім він розповів Моссу, і тепер ти тут. Тому завдяки мені! Моє!
З мене досить!
-Куди ти? -Я з тобою не поїду!
А що скажеш водієві убера? «Під'їжджайте туди, де лежить золото»?
Якщо ти патякав про такі скарби у кімнаті з азартними гравцями,
це твій просер!
І повір, мені не дуже хочеться знаходитися у вашій психодрамі «батько-син»!
Сподіваюся, ти сплатиш собі терапію з тих грошей,
бо я довіряю більше йому, ніж тобі.
-Він чесний щодо того, що він злочинець. -Я не злочинець!
Я роблю це, аби вибратися!
Щоб стати чистим.
Трясця! Мені насрати!
Боже.
Просто веди!
Пірнатимемо у командах по двоє. Це займе дві-три ночі.
Ні. Одна ніч. Завтра.
Я не лишатимуся тут більше, ніж повинен.
Там стоїть кран, я заплатив туалетному корешу Дікона за роботу.
Накинемо ланцюг на вісь вантажівки і витягнемо, як рибину.
Лише 45 хвилин, і ми вільні.
-Ти втягнув Дікона? -Ні, я цього не казав.
Я сказав, кранівника.
Для того, хто працює один, ти розмовляєш з багатьма.
-Скільки знає кранівник? -Нічого не знає.
Дуже добре. Отже, він як ти.
Не я тут поганець. Це він збирався тебе здати.
Поводишся, наче це кіношне пограбування,
і завдяки твоїм особливим навичкам ти врятуєш ситуацію.
В тебе немає ніяких особливих навичок.
Не можна сподіватися на шанс. Коли ми її витягнемо,
як відженемо, аби розвантажити золото?
-Можу позичити евакуатор в брата. -Чудово. А як щодо охорони?
Баз розвідує ситуацію з охоронцем з церкви.
Ти сам знаєш, чим він займається.
Нам треба дізнатися, як довго охоронець знаходиться у церкві,
це наше вікно.
Якщо вікно мале, подбаємо про хлопця, доки не закінчимо.
Хтось вміє добре брехати чи відволікати?
-Хто-небудь? -Трясця.
Я така, що піду приєднаюся до База, аби подивитися, що там,
бо це краще, ніж бути у цій компанії. Ти, підвези мене.
Вона...
Вона запальна.
Можна пальці спалити у попіл.
Я ХРИСТОС, НА ЦЬОМУ КАМЕНІ Я ВІДБУДУЮ СВОЮ ЦЕРКВУ
Поквапся! В мене аж щелепу звело!
Я ж сказав, що намагаюся, Базе.
Що зробиш зі своєю долею?
Поїду.
Їдь до Вегасу.
Богом клянуся,
це найкрасивіше місто у світі.
-Ага, а ти там був? -Я? Ні.
Базе, не змушуй мене виходити.
Я куплю нові чоботи.
З алігатора.
Та човен на подушці.
Аби полювати на пітонів.
Сучий сину!
Гол!
Базе, трясця.
КОРОЛЕВСЬКІ ЕВАКУАТОРИ ОРАНДЖ
Він майже повернувся до церкви.
Інтервали занадто короткі.
Треба вигадати, як нам затримати його на 45 хвилин.
«Нам»?
Скоріше тобі.
Ага.
А що таке з Базом?
Це сталося, коли Санні був шерифом.
В нас був нічний рейд, без попереджень.
Баз мав перерізати струм,
але там була купа нелегальних дротів, і він схопив оголену лінію 220.
І його перезавантажило.
А його змогу концентруватися повністю стерло.
Але Санні прикрив його, аби він зміг вийти на пенсію.
Йому не давали носити зброю, що було гарною ідеєю.
Від нього пішла дружина.
Та все одно за статистикою шлюби копів швидкоплинні.
Навіть у цій групі: є Баз, Майк...
Майк?
І Айріс теж коп...
Тому Майк рахується за двох.
Серйозно?
-Якого біса? -Спитай свою дружину-копа.
З ЛЮБОВ'Ю ДО ДЕЛЛІ
А не дивно його розрізати? Хіба її не зарізали?
Думаю, її застрелили, тому все гаразд.
-Привіт. -Привіт.
-Звідки знали загиблу? -Друзі у школі.
Місцевій?
Ні, Чикаго.
Я навіть не знала, що вона у Філі, доки не побачила...
Навіть не знаю, нащо я прийшла.
Може, це тому, що вона перша людина мого віку, яка померла.
Так.
Бував там, знаю.
Кілька разів.
Джиммі, колега загиблої.
Лія. Так.
То як це сталося? Тобто, у газеті не написали.
Її хлопець Мосс дав їй нову машину,
на ній вона поїхала до Флориди,
і стала однією з багатьох водіїв BMW, яких трагічно вбивають щороку.
-Боже. -Так.
А Мосс, з ним все гаразд?
Він винить себе. Бо, по-перше, він дав їй ту автівку.
А потім ще відіслав Майка за нею днем раніше...
Такі дії лише приводять до божевілля.
-Майка? -Того, хто її знайшов.
В нас були люди на меморіальному вечорі. Тобі казали не ходити.
Так, у тебе були люди зовні,
бо люди всередині знали в обличчя всіх копів, окрім мене.
Вибрик був вартий ризику втрати своєї роботи?
Ще не впевнена.
Але тепер ми знаємо, що дівчина Мосса поїхала до Флориди,
її вбили у Флориді, і ми знаємо, що човен Гіла Франко теж там.
А Майк був на вечорі?
Авжеж, ні. Майк у...
Де?
У Флориді.
-Айріс... -Знаю я.
Тому я і маю туди поїхати.
Що-що?
Вислухай мене. Я знаю його родину.
Вони говоритимуть зі мною.
Якщо Майк причетний, я дізнаюся.
А що потім?
-Заарештуєш його? -Так!
Ти б не хотіла заарештувати свого колишнього?
-Було. -Га?
Двічі. Не одного двічі, а двох по разу.
І обидва рази було важко.
Пані, я знаю, що думають колеги.
«Що за детективка не помітила б, що її чоловік — злочинець?»
Це не робить мене поганим копом, це робить його поганим чоловіком.
І більше в мене немає чоловіка.
Забудь, Айріс.
Найгірший вибір, який можна зробити, це поганий вибір двічі.
Дехто подарував мені камінець з таким надписом.
Зараз він у шафці з доказами.
Радий, що ти приїхала.
Мені так шкода.
Шкода, що не раніше, тут були усі.
-Тому я й не приїхала раніше. -Так, імідж. Розумію.
Ти навчила мене цьому.
Так, щоб ти зрозумів, чому тому, хто балотується
на пост губернатора, краще не з'являтися на вечірці криміналів.
Це меморіальний вечір.
Повно криміналів - це офіс губернатора.
І саме тому я дупу рву, аби нас туди запросили. Отже...
Я теж працюю, Дорі.
Я займаюся тією роботою, яку до цього робив батько.
Твоя робота не краща.
Моя робота така ж, як твоя, ось тільки куди більша у масштабі,
головне, щоб ти нам все не обісрав.
І як же я можу це зробити?
-Ти знав, що копи були тут сьогодні? -Так.
Я бачив, як вони сиділи у своїх гівно-автівках.
Я кажу про копа, якого ти впустив до себе у дім.
Зі спецгрупи, яка буквально займається твоєю справою.
І що? Сподіваюся, йому сподобався торт. Це його максимум.
Її. І тато ніколи не підпустив би її і до дверей.
Мені дуже шкода щодо Деллі.
Вона була гарна.
Мені вже час.
Час їхати до Гаррісонбурга, аби поговорити з губернатором.
Співчуваю твоїй втраті.
Він був азартним гравцем, брехуном.
Я покарала його за це? Ні.
А тепер мене викидають з першої справи через нього?
Я та ж людина, якою була, а він все одно тягне мене на дно.
Хвилююся? Я кажу про себе, мені наплювати на Майка.
Заткнися. Гаразд.
Не наплювати, але я так довго не могла стати детективкою,
бо якщо він постійно мені стільки брехав, і я нічого не помічала,
як я можу бути детективом?
Дельгадо спитала: «Майк вбивця?»
Я кажу: «Авжеж, ні».
Та звідки я можу знати? Чи можу я довіряти своїм інстинктам?
Думаю, я маю дізнатися, що він робить.
Що думаєш?
Давай допоможу.
Ми майже закінчили.
Як там наша дівчина?
Агов?
Хто там?
-Охорона. Це... -Ідіть геть!
Це приватна власність.
Не підходьте!
Гаразд, просто... Просто відійдіть від краю.
-Я сказала, не підходьте! -Гаразд.
Я тут. Не рухаюся.
Я думала, тут вище.
-Боже. -Може...
Може, зайдете на хвилинку?
Гаразд?
Здається, на кухні є печиво.
-Печиво? -Так.
-Добре? -Добре.
Гаразд... Тільки обережно. Ваші туфлі виглядають дуже незручними.
Можете побути тут стільки, скільки схочете. Тут тепло.
Вона з ним. Вони всередині.
Від тепер у нас 45 хвилин. Вперед.
МАЙК Зараз.
Обережно з тим, як швидко подаєш ланцюг. Підстроюйся під Роба,
щоб міг підтримувати вагу звідси.
Базе?
Базе.
Базе!
Так. Гаразд.
Ось.
Дякую.
Можна спитати ваше ім'я?
Кіт.
Скорочення від Кейтрін?
Так.
Мені подобається.
Так, я не знаю про ваше становище...
Без образ, Еріку, але можете не розповідати, що мені є задля чого жити.
«Ти молода, в тебе є все. Твоє життя щойно почалося».
Нагадуючи, що в мене попереду ще 40-50 років у такому ж пеклі
у якихось продажах.
Ну, мати все — це ще не все.
І у вас немає всього, так?
В мене взагалі нічого немає.
Колись у мене було все. Все, що я хотів.
Шлюб з чарівнішою жінкою у світі.
Малюк, Алекс, найрозумніша дитина.
Був тренером-волонтером у дівочій футбольній команді. Тоді мені можна було.
Але потім все це зникло...
Ні.
Ні, Еріку, ти сам зробив так, щоб все зникло через твої вибори у житті.
Я дізнався різницю між тим, що я хочу, і тим, що мені потрібно.
Цьому мене навчила тюрма.
Отримав смс.
Починаємо.
Вони скоро підчеплять вантажівку.
Потім за моїм сигналом потягнеш.
Буду чекати.
Та я досі не знайшов відповіді на питання...
звідки в мене ті темні імпульси?
Тобто... Нащо Бог їх у мене поклав?
Знаєш? Знаєш ті...
Ті думки, які тривають пів секунди,
коли ти уявляєш, як робиш щось погане.
Але авжеж, не робиш, бо ти гарна людина.
Або боягузлива.
Ні. Ні, ти зробила найважче.
Не стрибнула.
Бачиш, Кіт, ми як ця церква.
Потріскані та покинуті якраз поряд з обривом у безодню,
але ми досі тут.
У вас година.
Цього досить.
Може, вистачить і на те, аби дістати «Порш».
Правильно — «Порше».
Я завжди хотів таке авто.
Щойно дістанемо золото, може, куплю собі.
Золото?
Гаразд, відпочивай.
А я піду зроблю обхід.
Я скоро повернуся.
Чекай...
Ти сказав, тут є печиво.
Точно, так?
Трясця.
ДЕЛЛІ Будь ласка, скажи, що ви вже закінчили.
Трясця. Ну ж бо.
Переклад субтитрів: Fatun Volodymyr