‫בתפנית מעניינת,‬ ‫תושב פלורידה פרץ היום לתוך הכלא המחוזי.‬
‫החשוד שהואשם בשוד חנות תכשיטים‬ ‫אך שוחרר בערבות,‬
‫ביקש לקחת את הטלפון הנייד שלו‬ ‫מארון החפצים האישיים,‬
‫משום שהיו בו הוראות לשוד הבא שלו.‬
‫שיט!‬ ‫-שיט!‬
‫שיט!‬ ‫-רוץ!‬
‫שיט, שיט, שיט!‬
‫תחזרו הנה מיד!‬
‫תחזרו הנה!‬
‫- הצד האפל של פלורידה -‬
‫מה נשמע אצלכן, בנות?‬
‫הכול טוב, תודה.‬
‫כן? בסדר.‬
‫איפה סאני?‬
‫את ודאי הבחורה שלא נרצחה.‬
‫עדיין לא, לפחות.‬
‫מה תשתי?‬
‫מה אוכל לקנות בזה?‬
‫את רוב מה שנמצא במדף העליון‬
‫ואת כל הבניין.‬
‫יש עוד.‬
‫איפה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אולי פה אתה נכנס לתמונה.‬
‫הבן שלך אומר שיש לך כישרונות רבים.‬
‫מייק אמר את זה עליי?‬
‫במילים אחרות.‬
‫הוא לא יודע שאת כאן.‬
‫הוא לא חושב שזה אמיתי.‬
‫אני מנחש...‬
‫ויסקי ברבן.‬
‫אתה רואה? אתה כבר פותר תעלומות.‬
‫אז מייק אמר לך שאני יודע למצוא דברים?‬
‫כן.‬
‫אולי הוא אמר "להשיג".‬ ‫-הדבר הזה שצריך להשיג...‬
‫בכמה ספרות מדובר?‬ ‫-תשע.‬
‫אבל מתוכן שמונה אפסים.‬
‫רק שנייה.‬
‫היי.‬ ‫-אני יודע איפה המשאית.‬
‫אלה חדשות מצוינות.‬
‫אני מסכים.‬
‫איפה את?‬
‫נהייתי רעבה.‬
‫אני אחזור.‬
‫נחגוג.‬
‫איזה זין. לא נעים.‬
‫מייק.‬
‫כן.‬
‫מתברר שהוא מצא את זה.‬
‫אז...‬
‫טוב, אם תצטרכו עזרה...‬
‫עכשיו אנחנו יודעים איפה למצוא זה את זה.‬
‫לחיי מוס.‬
‫שילך להזדיין, ואני מתכוון לזה מעומק לבי.‬
‫הזהב כבד?‬ ‫-מאוד.‬
‫ובאיזה עומק נמצאת המשאית?‬
‫עומק הבולען הוא לא יותר מ-20 מטר.‬
‫אשכור ציוד צלילה ונלך לבדוק מחר בלילה.‬
‫בסדר. אבל התכוונתי לומר‬
‫שאני לא צוללת‬ ‫ואני לא מסוגלת להרים דברים כבדים.‬
‫מצטערת אם לא ציינתי את זה‬ ‫בפרופיל הלינקדאין שלי. אנחנו צריכים עזרה.‬
‫כן, אבל אני לא יודע‬ ‫את מי מתחשק לי לשתף בזה...‬
‫אולי...‬
‫משפחה?‬ ‫-לא.‬
‫ביקשתי מפטסי לבדוק‬ ‫אם אפשר להאשים את נהג האמבולנס‬
‫ברצח שלך, אז לא.‬
‫אבא שלך?‬ ‫-לא.‬
‫לא?‬
‫מצטער, התכוונתי לומר "ממש לא".‬
‫נכון. אמרת שאתם לא ממש מסתדרים.‬
‫אבל חשבתי שבשביל מאה מיליון דולר...‬ ‫-ממש לא. הוא עבריין.‬
‫גם אנחנו עבריינים.‬ ‫-אנחנו לא עבריינים.‬
‫אנחנו מתנהגים בעבריינות.‬ ‫-לא, אנחנו לא עושים שום דבר כזה.‬
‫לפעמים אנחנו עושים משהו,‬ ‫אבל זה לא מגדיר אותנו.‬
‫נו, באמת. אתה שומע את עצמך?‬ ‫-זה פשוט מאוד.‬
‫אם הוא יגלה שיש זהב, הוא ייקח אותו.‬
‫טוב.‬
‫אז ממש לא.‬
‫ארבעים דולר.‬
‫אתה איש עשיר.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫טוב, אבל חייב להיות משהו שאפשר לעשות.‬
‫אני חוששת שעשינו את כל מה שאפשר‬ ‫מהבחינה הרפואית.‬
‫בנוגע לרעיונות לגבי סוף החיים,‬ ‫כמו תרומת איברים,‬
‫מישהו יבוא לדון בזה איתך.‬
‫אני משתתפת בצערך.‬
‫- פטסי: הנהג עם רא"ב -‬
‫- מייק: ? -‬
‫- פטסי: רגל אחת בקבר. אין עוד הרבה זמן. -‬
‫- מייק: תודה. -‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫אני רוצה לדעת כמה זמן ייקח לנו‬ ‫להוציא את המשאית משם.‬
‫אז שיניתי את דעתי לגבי שיתוף בני משפחה.‬
‫אבא שלך?‬
‫לא. גיסי.‬
‫הוא עובד בבולען בתור סוקר.‬ ‫אני חושב שאוכל לקבל ממנו מידע.‬
‫הוא אוהב לדבר.‬
‫- מוס -‬
‫מי זה?‬
‫מוס.‬ ‫-לא, לא.‬
‫תפסיק, אני רוצה לשמוע.‬
‫היי, מוס. אחזור אליך אחר כך.‬ ‫יכול להיות שמצאתי את הרוצח של דלי.‬
‫שתוק. אני רוצה לשאול אותך משהו.‬
‫כשמצאת אותה...‬
‫היה עליה משהו?‬
‫רק סדין.‬
‫אבל לא ראיתי שום דבר.‬ ‫-האם היה ברשותה משהו? לכל הרוחות.‬
‫כשהיא עזבה, היא לקחה מזומנים מהכספת שלי‬
‫והתקן קטן של מחשב.‬
‫יש!‬
‫גילית לה את הצופן של הכספת שלך?‬
‫לך תזדיין.‬
‫זה מ-ו-ס, נכון?‬
‫היה עליה משהו או לא?‬
‫רק מפתחות והטלפון שלה.‬
‫לך תבדוק שוב.‬
‫חפש חפצים אישיים.‬
‫ותחזור אליי.‬
‫אבל רק אחרי 14:00.‬
‫אהיה בטעימות של הקייטרינג.‬
‫איזה קייטרינג?‬
‫לטקס הזיכרון שאני מתכוון לערוך מחר,‬ ‫כי החברה שלי נרצחה,‬
‫וזה מעציב אותי, כי שלחתי איזה שמוק רופס‬
‫למצוא את הרוצח שלה, והוא לא מצא שום דבר.‬
‫אז זה מכעיס אותי.‬
‫איזה התקן קטן?‬
‫אין לי מושג.‬
‫אוקיי.‬
‫אני כבר חוזר. תישארי כאן.‬
‫- דלי: מייק סירב בתוקף‬ ‫לקבל עזרה ממך. מצטערת. -‬
‫- סאני: ... -‬
‫שיט.‬
‫היי, דייב. לא חזרת אליי.‬
‫כבר שתית קפה, אני לא.‬ ‫אפשר לחכות עם זה עד אחרי מפגש הצוות?‬
‫שתיתי תה צמחים. אני לא שותה קפאין,‬ ‫זה מאיץ הזדקנות.‬
‫וכמו שכתבתי לך בדוא"ל שלא התייחסת אליו,‬ ‫זה קורה לי גם ככה בתפקיד הזה.‬
‫ישו, בגילי, היה כבר מת.‬
‫ואפילו זה עדיף על אורלנדו.‬ ‫אז כדי שאצליח לצאת מכאן,‬
‫אתה צריך להרשות לי לעשות עיתונות חוקרת,‬
‫כמו שלמדתי לעשות באוניברסיטת ג'ורג'יה.‬
‫למדת?‬
‫זו תוכנית רצינית. סתום.‬
‫טוב. אז זאת התשובה שלי.‬
‫"קייטלין היקרה, תודה על הדוא"ל שלך.‬
‫"לצערי, את לא תהיי עיתונאית חוקרת‬
‫"עד שתחקרי משהו, לעזאזל.‬
‫"עד אז, תקריאי את מה שמופיע לך‬ ‫על הטלפרומפטר המחורבן.‬
‫"חחחחחחח."‬
‫שלח.‬
‫איזה דפוק.‬
‫"היי, כאן מייק. תשאירו הודעה".‬
‫היי, מייק. זאת קייטלין פוקס.‬
‫שוב.‬
‫- דלי וסט, בת 34, ידעה לעשות חיים -‬
‫כן.‬
‫ברצינות? אתה עדיין עוקב אחריי?‬
‫עוקב אחריך? לא.‬ ‫אנחנו פשוט בדרך לאותו מקום.‬
‫דווקא לא.‬
‫מצחיק מאוד.‬ ‫-תיזהר כשאתה יוצא.‬
‫פעם היית חכם.‬
‫אני יודע, כי אני חתמתי על התעודות שלך.‬
‫אבל הדבר הזה שאתה מתכוון לעשות?‬ ‫אתה הולך לפשל.‬
‫אז שמע לי. אני אנהל את המבצע הזה.‬
‫אתן לך עשרה אחוזים.‬
‫אתה תיתן לי עשרה אחוזים?‬
‫זה נתון למשא ומתן.‬
‫קבל טיפ קטן ממהמר לשעבר:‬
‫אל תבלף אם אתה לא יודע מה יש לך ביד. בסדר?‬
‫אני יודע שזה מספיק בשביל שהבחורה הזאת‬ ‫תביים את המוות של עצמה.‬
‫אנדי ראה אותה.‬
‫במלונית שלך.‬
‫פרסמו מודעת אבל יפה.‬
‫אירוני לחשוב שמישהו עלול להירצח‬ ‫בגלל מודעת האבל שלו.‬
‫אם אתה חושב שאני מבלף,‬
‫אתה מהמר גרוע עוד יותר ממה שחשבתי.‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫אתה סתם מקשקש.‬ ‫אתה הרבה דברים, אבל לא רוצח.‬
‫תודה. היית צריך לכתוב את זה‬ ‫בתור ברכה ליום האב.‬
‫קיבלת את הדוא"ל שלי?‬
‫בזיכרון הנייד רואים את מוס, את אחותו...‬
‫לא. מייק לא פה.‬
‫מחר, אני מקווה.‬
‫אם הכול ילך כמו שצריך, נתראה בקרוב.‬
‫כן, גם אני אוהבת אותך.‬
‫- הלכה לעולמה בשלווה במהלך ויכוח אלים -‬
‫בטח ראית את זה.‬
‫רק רציתי שתדע שהאליבי‬ ‫של מוס ינקוב הלכה לעולמה.‬
‫הטקס מחר.‬ ‫-אצל מוס בבית.‬
‫חשבתי שבמקום לשלוח פרחים‬
‫נשלח מישהו מכוח המשימה למניעת פשע מאורגן.‬
‫רעיון טוב.‬
‫אבל לא אותך, כי את כבר לא מתעסקת בתיק הזה.‬
‫בכל זאת, תודה.‬ ‫-בכיף.‬
‫מה התוכנית כאן? אתה יודע?‬
‫בטח שאני יודע. אתמול בערב אמרת‬ ‫שאין לך מושג מה אני עושה.‬
‫אני חושב שעכשיו אני יודע.‬ ‫-אני עתידן.‬
‫אז טעיתי.‬ ‫-תסתכל.‬
‫רוב האנשים היו רואים בור‬ ‫מלא בוץ ושברי בטון‬
‫וראש של חוטב עצים.‬
‫סוקרים רואים את העתיד.‬
‫כשאני מסתכל על זה אני רואה‬ ‫שבקרוב מאוד יהיה כאן אגם יפהפה.‬
‫בקרוב מאוד? בעוד כמה זמן?‬
‫נתחיל בעוד ארבעה ימים בערך,‬
‫אחרי שיצפו את הבור בבטון.‬
‫ארבעה ימים? ומה עם כל מה שנמצא עדיין במים?‬
‫כל מה שנמצא שם יכוסה ב-60 ס"מ של בטון.‬
‫אז אם אתה צריך לקבור גופה,‬ ‫זאת ההזדמנות שלך.‬
‫אעדכן אותך בעניין.‬
‫אף אחד לא יעצור אותי ממילא.‬
‫אפשר להיכנס הנה בלי בעיה. אין כמעט שמירה.‬
‫טוב, המועצה מימנה את גידור המקום‬
‫והכנסייה שם משלמת לשומר שיסתובב כאן בלילה,‬
‫אבל יש גבול למה שאפשר לעשות.‬
‫ספר לי על השירותים המתוחכמים שלך.‬
‫מה?‬
‫זוכר? הבחור שהזמין יותר מדי?‬
‫סטיב יובלי. מנהל העבודה. זה הקרון שלו.‬
‫אבל הוא אוכל "ארוחת צהריים".‬
‫אני לא יודע למה אמרתי את זה ככה.‬ ‫הוא באמת אוכל ארוחת צהריים.‬
‫ואם גם אני רוצה?‬ ‫-למה? אתה עובר לגור כאן?‬
‫זה ממש מרגש! אתה משחק סופטבול? אני בליגה.‬
‫בשביל סאני. זאת הפתעה. אל תגלה.‬
‫טוב. התרגשתי לרגע. בשביל פטסי.‬
‫היא מתגעגעת אליך.‬
‫אני פשוט לא יכול לחיות כאן, בפלורידה.‬
‫אולי תבואו לארוחת ערב? אתה וסאני, מחר.‬ ‫בשביל פטסי.‬
‫לא מחר, אבל אוכל לבוא מחרתיים בערב.‬
‫ידעת את זה, נכון?‬
‫בתור עתידן, אני יודע בדיוק מה תעשה.‬ ‫-אני ממש מקווה שלא.‬
‫סטיב? דיקון אמר לך שאקפוץ הנה.‬
‫בקשר לשירותים.‬
‫חתיכת שדרוג.‬
‫מייק, נכון?‬ ‫-כן, מייק.‬
‫אני לא בטוח שאצליח להשיג את אותו הדבר,‬ ‫אבל תן לי כמה ימים.‬
‫אני לא צריך שירותים.‬
‫אני צריך מישהו שיוכל לעבוד‬ ‫שעה נוספת לא רשמית.‬
‫מישהו שיודע להפעיל מנוף.‬
‫אולי תוכל לתת לי שם של מישהו, תמורת תשלום.‬
‫חשבת שאני לא מסוגל להפעיל מנוף?‬
‫זה לא מה שאמרתי.‬
‫אתה מסוגל?‬
‫שעה אחת, תמורת 500 דולר?‬
‫התכוונתי לומר 700.‬
‫אלף.‬
‫תהיתי מה אני אמור לומר,‬
‫אם ישאלו אותי לגבי האירועים‬ ‫שהובילו למותה של דלי.‬
‫תאמר את האמת.‬
‫כלומר, שאני נתתי לה ב-מ-וו חדשה,‬ ‫היא נסעה בה לחופשה בפלורידה‬
‫ושם נכנסה לסטטיסטיקה‬ ‫בתור אחת מהמיליונים שנרצחים שם כל שנה.‬
‫הבנתי. מובן.‬
‫בפעם האחרונה שהיית במשרד שלי, ראית את ה...‬
‫ההתקן הקטן הזה של המחשב?‬
‫הוא תמיד בכספת שלך.‬
‫הוא לא בכספת המזוינת,‬
‫ואולי בגלל זה אני שואל אותך אם ראית אותו.‬
‫מה יש עליו?‬
‫סתם, ענייני עסקים.‬
‫רשימות של... הכול.‬
‫אוקיי. אני אחפש אותו.‬
‫טוב, אז...‬ ‫-היי.‬
‫אחותי חזרה אליך?‬
‫היא אמרה שהיא תנסה להגיע,‬ ‫אבל יש לה פגישות היום עם המושל.‬
‫היא בטח תגיע.‬ ‫-היא יכולה פשוט לומר "פגישות".‬
‫היא לא צריכה לציין שזה עם המושל.‬
‫כשהיא תגיע, אל תגיד שום דבר על ההתקן הזה.‬
‫טוב. אין בעיה.‬ ‫-ותזיז את השולחן שלי!‬
‫השולחן, נכון. אין בעיה. אני כבר מזיז אותו.‬
‫רציתי לומר לך שתנוחי על משכבך בשלום.‬ ‫-תודה. הייתי כל כך צעירה.‬
‫זה מוזר, אני פשוט איננה.‬
‫מצד שני, כל השטויות שעשיתי עד היום בחיים,‬ ‫גם הן אינן.‬
‫זאת היתה מישהי אחרת.‬
‫אל תדאגי, את עוד תעשי שטויות.‬ ‫-תודה.‬
‫בן זונה.‬
‫לא ייאמן.‬
‫פאק.‬
‫מי זה?‬
‫זה שבאמצע הוא אבא שלי.‬ ‫שני הקופים הם שוטרים לשעבר.‬
‫אבא שלי ראה את מודעת האבל שלך,‬
‫ואמר שאם לא אתן לו חלק מהאוצר‬ ‫הוא ילשין עלייך למוס.‬
‫אז הסכמת?‬
‫ממש לא. אמרתי לו שאין מצב.‬
‫מה? מייק, מה עשית? פאק.‬
‫פאק.‬
‫לא סיפרתי לך על המקום הזה.‬ ‫אז מי מכם עקב אחריי?‬
‫מה שחשוב זה שבאנו לאחד כוחות.‬
‫דלי, אבא שלי, סאני.‬
‫ריי-ריי, באז. זאת דלי.‬
‫נעים מאוד.‬
‫טוב, אז רק שיהיה ברור מההתחלה,‬
‫אני מנהל את העסק הזה, מובן?‬ ‫אנחנו לא שותפים.‬
‫אתה מנהל את זה?‬
‫לא התכוונתי לזה ככה.‬ ‫-אז איך נחלק את זה?‬
‫אנחנו חמישה אנשים, נחלק ל-5.‬
‫אין סיכוי. באתי הנה כדי לקחת הכול.‬
‫עכשיו אתה אומר שאקבל 20 אחוז? לא.‬ ‫-כן.‬
‫החבר'ה האלה עובדים אצלך. אני לא צריך אותם.‬
‫לא, בן. זה לא הזמן לחשוב‬ ‫מי חיוני כאן ומי מיותר.‬
‫אילו סיכונים יש כאן מבחינת החוק?‬
‫הסיכון מינימלי.‬ ‫הסגת גבול, כמה עבירות קלות.‬
‫תביעות של מדינת פלורידה‬ ‫על זהב או על אוצרות שנמצאו בתחומה‬
‫נדחו עד היום בבית המשפט.‬
‫אז אנחנו אפילו לא גונבים מהמדינה.‬
‫וכל זה בהנחה שהמשאית באמת נמצאת שם.‬
‫היא תהיה שם.‬
‫"היא תהיה שם."‬
‫היא שם.‬
‫ראית אותה?‬
‫הנחתי הנחה מושכלת שהיא נמצאת שם.‬
‫אז הנחת את ההנחה הזאת‬ ‫בעזרת המוח הבלשי שלך?‬
‫הבאתי ציוד צלילה כדי לבדוק.‬ ‫אנחנו צריכים רק...‬
‫טוב, אז איך נחלק?‬
‫אני חושב שזה לא הוגן שאנחנו נחליט.‬
‫צריך להקשיב להצעה של הגברת.‬
‫אז זאת ההצעה של הגברת.‬
‫אתם תפתרו את הבעיות‬ ‫האישיות שלכם בזמנכם הפנוי,‬
‫וכרגע נתכנן איך נעשה את זה ומתי.‬
‫החלוקה היא חצי למייק ולי,‬
‫ושלושתכם תנסו להבין איך תרצו‬
‫לחלק ביניכם 50 מיליון דולר‬ ‫שלא היו לכם כשהתעוררתם הבוקר.‬
‫ומה שכולנו נעשה‬ ‫זה שנפסיק עם האיומים ההדדיים,‬
‫כי כל אחד מאיתנו יכול לדפוק הכול לכל השאר.‬
‫אוקיי?‬
‫יש שם פורש חדשה לחלוטין, אין עליה‬ ‫אפילו שריטה. יש לי זכות ראשונים עליה.‬
‫מה עם המשאית?‬
‫אה, כן.‬
‫לידה יש משאית צהובה גדולה.‬
‫מה?‬
‫איך באז ידע על הזהב?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הוא אמר משהו על תביעות של המדינה‬ ‫לקבל זהב שנמצא בתחומה.‬
‫לא סיפרתי לאבא שלי שיש שם זהב.‬
‫בסדר. מה הייתי אמורה לעשות?‬
‫מה לא היה מובן במילים "ממש לא"?‬
‫זה היה אחרי שכבר דיברתי איתו.‬
‫אחרי שהלכת אליו מאחורי הגב שלי.‬ ‫-לא הלכתי מאחורי הגב שלך.‬
‫גם אם אתה מתקשה להאמין,‬ ‫הפעולות שלי לא היו קשורות אליך בכלל.‬
‫הוא קשור אליי, בקשר דם.‬
‫ואתה אמרת שהוא גנב.‬ ‫אז פניתי למישהו שיודע לגנוב.‬
‫מאיתנו.‬
‫אתה יצאת! הייתי חייבת לחשוב‬ ‫מה לעשות כדי שמוס לא ירצח אותי.‬
‫אז עכשיו, בגללך,‬ ‫אני חייב לתת לאבא שלי חלק מהזהב שלי.‬
‫מהזהב שלך? בלעדיי לא היית יודע עליו בכלל.‬
‫לא. בלעדיי, את לא היית יודעת על הזהב.‬
‫מה?‬ ‫-אני סיפרתי לגיל פרנקו.‬
‫בסוד, דרך אגב. בפגישה.‬
‫אז שיילך להזדיין. אני שמח שהוא מת.‬
‫ואז הוא סיפר למוס, ועכשיו את כאן.‬ ‫אז כן, הוא שלי!‬
‫זהו זה.‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫-אני לא נוסעת איתך.‬
‫כן? מה תגידי לנהג של אובר?‬ ‫"תאסוף אותי ליד הזהב"?‬
‫אם סיפרת לחדר מלא במכורים להימורים‬ ‫על האוצר הכי גדול בעולם,‬
‫זאת פשלה שלך!‬
‫ותאמין לי שלא היה לי שום חשק‬ ‫להיתקע באמצע הפסיכודרמה שלך ושל אבא שלך!‬
‫אני רק מקווה שתיקח חלק מהכסף‬ ‫ושתממן לעצמך טיפול,‬
‫כי האמת היא שכרגע אני סומכת עליו‬ ‫יותר מאשר עליך.‬
‫לפחות הוא מודה שהוא פושע.‬ ‫-אני לא פושע!‬
‫אני עושה את זה רק כדי להיחלץ!‬
‫רק כדי שאוכל להשתחרר.‬
‫לעזאזל! לא אכפת לי!‬
‫אלוהים.‬
‫סע וזהו!‬
‫אני חושב שכדאי שנצלול בשני צוותים של‬ ‫שניים. נעשה את זה בשניים-שלושה לילות.‬
‫לא. בלילה אחד. מחר.‬
‫אני לא נשאר כאן דקה יותר ממה שאני מוכרח.‬
‫יש מנוף באתר.‬ ‫שילמתי לספק השירותים של דיקון שיפעיל אותו.‬
‫נלפף שרשרת מסביב לסרן של המשאית‬ ‫ונדוג אותה כמו דג חרב.‬
‫45 דקות ואנחנו בחוץ.‬
‫עירבת בזה את דיקון?‬ ‫-לא. זה לא מה שאמרתי.‬
‫אמרתי שעירבתי את מפעיל המנוף.‬
‫אתה מדבר עם הרבה אנשים,‬ ‫בתור מישהו שאוהב לעבוד לבד.‬
‫כמה יודע מפעיל המנוף?‬ ‫-הוא לא יודע שום דבר.‬
‫טוב מאוד. בדיוק כמוך.‬
‫אני לא האיש הרע. הוא האיש‬ ‫שהתכוון לדאוג שיחסלו אותך.‬
‫אתה מתנהג כאילו מדובר בסרט פעולה.‬
‫כאילו אתה מתכוון להשתמש בכוחות‬ ‫המיוחדים שלך כדי לבצע שוד אחד אחרון.‬
‫אבל אין לך שום כוחות מיוחדים.‬
‫לא משאירים שום דבר ליד הגורל.‬ ‫למשל, ברגע שנוציא את המשאית מהמים,‬
‫איך ניקח אותה משם כדי להוציא ממנה את השלל?‬
‫אני יכול לקחת את הגרר של בן הדוד שלי.‬ ‫-מעולה. מה עם אבטחה?‬
‫באז נמצא שם עכשיו‬ ‫ומתצפת על השומר של הכנסייה.‬
‫ברור לך מה הוא באמת עושה, נכון?‬
‫טוב, אנחנו צריכים לדעת‬ ‫כמה זמן השומר נמצא בתוך הכנסייה.‬
‫זה חלון ההזדמנות שלנו.‬
‫אם זה חלון ארוך, נוכל לטפל באיש עד שנסיים.‬
‫מישהו פה טוב בשקרים ובהונאה?‬
‫מישהו?‬ ‫-פאק.‬
‫נראה לי שאצטרף לבאז ואבדוק את המצב בעצמי,‬
‫כי זה נראה לי עדיף על החברותא כאן.‬ ‫בוא, אנחנו יוצאים לסיבוב.‬
‫היא...‬
‫היא חתיכת קפצון.‬
‫צריך להיזהר לא לחטוף כווייה באצבעות.‬
‫- אני ישוע -‬ ‫- על הצור הזה אבנה את קהילתי -‬
‫מהר! בורח לי!‬
‫עוד רגע, באז. אלוהים.‬
‫מה תעשי בחלק שלך?‬
‫אסע מכאן.‬
‫כדאי לך לנסוע לווגאס.‬
‫אני נשבע לך,‬
‫זאת העיר הכי יפה בעולם. אין מה להשוות.‬
‫כן? היית שם?‬ ‫-אני? לא.‬
‫באז, אתה לא רוצה שאני אצא אליך.‬
‫אני אקנה מגפיים חדשים.‬
‫מעור אליגטור.‬
‫וסירת ביצות.‬
‫כדי לצוד פיתונים.‬
‫בן זונה!‬
‫סל!‬
‫באז, לעזאזל איתך!‬
‫- גרר אורנג' קינג -‬
‫הוא כמעט הגיע בחזרה לכנסייה.‬
‫פרקי הזמן קצרים מדי.‬
‫אנחנו חייבים למצוא דרך‬ ‫להשאיר אותו בפנים 45 דקות.‬
‫"אנחנו"?‬
‫את, כנראה.‬
‫כן.‬
‫מה הבעיה של באז?‬
‫זה קרה כשסאני היה המפקד.‬
‫היינו בפשיטה לילית,‬ ‫קיבלנו אישור לפרוץ ללא צו.‬
‫באז היה אמור לנתק את החשמל לבית,‬
‫אבל כל מערכת החשמל שם היתה מחוברת‬ ‫בצורה פיראטית. הוא חטף זרם מחריד.‬
‫הוא כאילו עבר אתחול.‬
‫הוא לא מסוגל להתרכז לאורך זמן.‬
‫אבל סאני השאיר אותו בתפקיד‬ ‫כדי שיוכל לקבל את כספי הפנסיה.‬
‫הוא כבר לא הרשה לו לשאת נשק, למרבה המזל.‬
‫אשתו עזבה אותו.‬
‫אבל גם ככה לשוטרים אין סיכוי סטטיסטי גבוה‬ ‫להישאר נשואים.‬
‫אפילו הגירושים בקבוצה שלנו, באז, מייק...‬
‫מייק?‬
‫ומאחר שגם אייריס שוטרת...‬
‫מייק נספר בתור שניים.‬
‫את רצינית?‬
‫מה קורה כאן?‬ ‫-אולי תשאל את אשתך השוטרת?‬
‫- אוהבים את דלי -‬
‫זה מוזר לחתוך את זה?‬ ‫כלומר, אם היא נדקרה למוות?‬
‫אני חושב שירו בה, אז זה בסדר.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫מאין את מכירה את המנוחה?‬ ‫-היינו חברות בתיכון.‬
‫פה בסביבה?‬
‫לא, בשיקגו.‬
‫לא ידעתי בכלל שהיא חיה בפילדלפיה‬ ‫עד שראיתי את ה... אתה יודע.‬
‫אני לא יודעת למה באתי בכלל.‬
‫אולי כי היא הראשונה מבנות גילי שמתה.‬
‫כן.‬
‫קרה לי.‬
‫כמה פעמים.‬
‫אני ג'ימי. שותף של החבר המתאבל.‬
‫ליה. כן.‬
‫אז איך זה קרה? בעיתון לא כתבו.‬
‫החבר שלה, מוס, נתן לה מכונית חדשה.‬
‫היא נסעה בה לפלורידה‬
‫ושם נכנסה לסטטיסטיקה של המוני‬ ‫נהגי הב-מ-וו שנרצחים שם כל שנה.‬
‫אוי, אלוהים.‬ ‫-כן.‬
‫ומוס, הוא בסדר?‬
‫הוא בעיקר מאשים את עצמו.‬ ‫ראשית כול, כי הוא נתן לה את המכונית,‬
‫ושנית, הוא מרגיש שאם הוא היה שולח‬ ‫את מייק לחפש אותה יום קודם...‬
‫מחשבות כאלה פשוט מטריפות את המוח.‬
‫מייק?‬ ‫-הבחור שמצא אותה.‬
‫אנחנו שלחנו אנשים לטקס.‬ ‫את התבקשת לא ללכת לשם.‬
‫נכון, היו לכם אנשים מחוץ למקום האירוע,‬
‫כי האנשים שהיו בפנים מכירים‬ ‫את כל השוטרים בכוח המשימה, חוץ ממני.‬
‫אז היה לך שווה לסכן את מקום העבודה שלך?‬
‫אני עוד לא בטוחה.‬
‫אבל עכשיו אנחנו יודעים‬ ‫שהחברה של מוס נסעה לפלורידה,‬
‫היא נרצחה בפלורידה, וכבר ידוע לנו‬ ‫שלגיל פרנקו היתה סירה בפלורידה.‬
‫מייק נכח בטקס?‬
‫ברור שלא, מייק נמצא ב...‬
‫איפה?‬
‫בפלורידה.‬
‫אייריס...‬ ‫-אני יודעת.‬
‫ולכן אני צריכה לנסוע לשם.‬
‫סליחה, מה אמרת?‬
‫תקשיבי. אני מכירה את המשפחה שלו.‬
‫הם ידברו איתי.‬
‫אם מייק מעורב בזה, אני אגלה.‬
‫ואז מה תעשי?‬
‫תעצרי אותו?‬ ‫-כן!‬
‫אם יכולת לעצור את בעלך לשעבר,‬ ‫לא היית עושה את זה?‬
‫עשיתי את זה.‬ ‫-עשית את זה?‬
‫פעמיים. לא אותו גבר, שתי פעמים.‬ ‫שני גברים, כל אחד פעם אחת.‬
‫וזה היה קשה בשתי הפעמים.‬
‫אני יודעת מה כולם חושבים כאן.‬
‫"איזו מין בלשית‬ ‫לא היתה יודעת שבעלה מושחת?"‬
‫זה לא אומר שאני שוטרת גרועה.‬ ‫זה רק אומר שהוא בעל מחורבן.‬
‫ולי כבר אין בעל.‬
‫שחררי את זה, אייריס.‬
‫הבחירה הכי גרועה שאפשר לעשות‬ ‫היא לבחור פעמיים באותה אפשרות גרועה.‬
‫פעם מישהו נתן לי אבן‬ ‫שהמשפט הזה היה חקוק עליה.‬
‫היום היא נמצאת בארון הראיות.‬
‫אני שמח שבאת.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫היית צריכה לבוא. כולם היו כאן.‬
‫בדיוק בגלל זה לא יכולתי לבוא.‬ ‫-כן. מראית עין.‬
‫את לימדת אותי מה זה.‬
‫כן, אז אתה מבין למה‬ ‫לא ייתכן שיהיה למשרד המושל‬
‫ייצוג במסיבה מלאה עבריינים?‬
‫טקס זיכרון.‬
‫וגם משרד המושל מלא בעבריינים.‬
‫ואני קורעת את התחת כדי שיכניסו אותנו לשם.‬
‫גם אני עובד כאן, דורי.‬
‫אני עושה את העבודה שלנו,‬ ‫את העבודה שאבא מינה אותי לעשות.‬
‫העבודה שלך לא יותר טובה.‬
‫העבודה שלי היא בדיוק כמו העבודה שלך‬ ‫רק בקנה מידה גדול פי מיליון,‬
‫בתנאי שלא תהרוס לנו הכול.‬
‫איך את חושבת שאעשה את זה?‬
‫ידעת שהגיעו לכאן היום כוחות משטרה?‬ ‫-כן.‬
‫ראיתי אותם יושבים בגרוטאה שלהם.‬
‫אני מדברת על מי שהכנסת הביתה.‬
‫מכוח המשימה שחוקר אותך ברגעים אלה ממש.‬
‫אז מה? אני מקווה שהוא נהנה מהעוגה.‬ ‫זה הדבר היחיד שהוא קיבל פה.‬
‫היא. ואצל אבא‬ ‫היא לא היתה עוברת את מפתן הדלת.‬
‫ממש עצוב לי על דלי.‬
‫חיבבתי אותה.‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫אני צריכה לחזור להריסבורג‬ ‫כדי לעשות כמה שיחות עם המושל.‬
‫אני משתתפת בצערך.‬
‫הוא המהמר, הוא השקרן.‬
‫האם הענשתי אותו בגלל זה? לא.‬
‫ועכשיו מעיפים אותי‬ ‫מתיק החקירה הראשון שלי בגללו.‬
‫אני נמצאת באותו מקום.‬ ‫הוא פשוט לא עוזב אותי.‬
‫אם אכפת לי? לא, אני מדברת על עצמי.‬ ‫לא אכפת לי ממייק.‬
‫סתום כבר. בסדר.‬
‫אכפת לי, אבל לקח לי‬ ‫כל כך הרבה זמן להגיע לבילוש,‬
‫כי לאור העובדה שהוא שיקר לי כל כך הרבה זמן‬ ‫ולא היה לי מושג,‬
‫איך אני יכולה בכלל לעבוד בבילוש?‬
‫אז דלגדו שאלה אם מייק רוצח‬
‫ואמרתי לה, "ברור שלא".‬
‫אבל מאין לי לדעת? אני לא יודעת אם אני‬ ‫יכולה בכלל לסמוך על האינסטינקטים שלי.‬
‫אני חושבת שאני צריכה לדעת מה הוא עושה.‬
‫מה אתה חושב?‬
‫אני אעזור לך.‬
‫כמעט סיימנו.‬
‫מה קורה עם הבחורה?‬
‫סליחה?‬
‫מי זה?‬
‫ביטחון.. אני...‬ ‫-לך מכאן!‬
‫זה שטח פרטי.‬
‫עזוב אותי!‬
‫בסדר. רק תתרחקי משם.‬
‫אמרתי לך לעזוב אותי!‬ ‫-בסדר.‬
‫אני נשאר פה, אני לא זז מכאן.‬
‫חשבתי שאפשר פשוט ליפול פנימה.‬
‫אלוהים.‬ ‫-אולי...‬
‫אולי את רוצה להיכנס פנימה?‬
‫טוב? כן...‬
‫אני חושב שיש עוגיות במטבח.‬
‫עוגיות?‬ ‫-כן.‬
‫טוב?‬ ‫-טוב.‬
‫תיזהרי. הנעליים שלך נראות מאוד לא נוחות.‬
‫תוכלי להישאר כאן כמה זמן שתרצי.‬ ‫בפנים חמים ונעים.‬
‫הוא נפל בפח. הם נכנסים פנימה.‬
‫יש לנו 45 דקות מרגע זה. קדימה.‬
‫- מייק: עכשיו. -‬
‫תיזהר ותחזיק חזק בשרשרת. תשחרר בקצב שלנו,‬
‫כדי שתוכל לשאת את המשקל.‬
‫באז?‬
‫באז.‬
‫באז!‬
‫כן. הבנתי.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫אפשר לשאול איך קוראים לך?‬
‫קיט.‬
‫שם חיבה של קת'רין?‬
‫כן.‬
‫אהבתי.‬
‫אני לא יודע באיזה מצב את נמצאת...‬
‫שמע, אריק, אל תיקח את זה קשה,‬ ‫אבל אני לא צריכה שתמנה לי את הסיבות לחיות.‬
‫"את צעירה, לא חסר לך כלום.‬ ‫החיים שלך רק התחילו".‬
‫אני לא צריכה שתזכיר לי שמצפים לי עוד‬ ‫ארבעה או חמישה עשורים של תחושות כאלה‬
‫באיזו משרה עלובה של מוכרת בחנות.‬
‫לרצות שיהיה לך הכול זה לא הכול.‬
‫ואין לך, הא?‬
‫אין לי שום דבר.‬
‫פעם היה לי הכול. כל מה שרציתי.‬
‫הייתי נשוי לאישה הכי יפה בעולם.‬
‫היה לנו בן קטן, אלכס. חכם כמו שד.‬
‫אימנתי בהתנדבות את נבחרת הכדורגל של הבנות.‬ ‫אז עוד הרשו לי להיות ליד ילדים.‬
‫אבל כשהכול הלך...‬
‫לא.‬
‫לא, אריק. כשבגללך הכול הלך,‬ ‫בגלל הבחירות שעשית...‬
‫למדתי מה ההבדל בין הדברים שאני רוצה‬ ‫לדברים שאני צריך.‬
‫הכלא לימד אותי.‬
‫קיבלתי הודעה.‬
‫השעון דופק מרגע זה.‬
‫הם אמורים לחבר את המשאית כל רגע.‬
‫אתן לך סימן, ואז תתחיל למשוך.‬
‫תודיע לי.‬
‫אבל עוד לא מצאתי תשובה לשאלה...‬
‫למה אני עדיין מרגיש את הדחפים האפלים האלה?‬
‫למה שאלוהים יעשה כזה דבר?‬
‫את מבינה? הדחפים האלה,‬
‫המחשבות שחולפות בראש לחצי שנייה,‬
‫כשאנחנו מדמיינים שאנחנו עושים משהו נורא,‬
‫אבל אנחנו לא עושים את זה, כמובן,‬ ‫כי אנחנו אנשים טובים.‬
‫או פחדנים.‬
‫לא. החלק הקשה כבר מאחורייך.‬
‫לא קפצת.‬
‫אנחנו כמו הכנסייה הזאת, קיט.‬
‫סדוקים ושבורים, עומדים על פי תהום,‬
‫אבל אנחנו עדיין כאן.‬
‫יש לך שעה.‬
‫זה יספיק.‬
‫אולי אפילו יישאר זמן להוציא את הפורש.‬
‫אומרים "פורשה".‬
‫תמיד רציתי אוטו כזה.‬
‫אחרי שנוציא את הזהב, אולי אקנה לי כזה.‬
‫זהב?‬
‫טוב, אתן לך לנוח.‬
‫אני צריך לצאת לסיבוב.‬
‫אבל אני כבר חוזר, טוב?‬
‫רגע...‬
‫אמרת שיש עוגיות.‬
‫נכון.‬
‫שיט.‬
‫- דלי: בבקשה תגיד שסיימתם. -‬
‫שיט. נו, באמת.‬
‫תרגום כתוביות: שירי פינקמן‬