Dr. Baltz, tak, fordi du ville mødes med os igen.
Vi vil gerne fokusere på den femte dag. Den 1. september.
Vi kommer til at dø.
Det var et anarki.
Ingen vidste, hvad der foregik. Ingen havde styringen.
Der blev truffet beslutninger, der ikke burde være truffet.
Vi er nødt til at få folk væk.
Jeg synes, at du skal lade dig evakuere med den næste gruppe.
Evakuere?
Susan, det kan jeg ikke. Jeg er læge. Læger passer på patienter.
Horace. Der er ikke mere, nogen af os kan gøre.
Jeg fik besked på at gøre mig klar til at tage af sted.
Jeg ville blive sendt af sted på en redningsbåd.
Det føler jeg stor skyld over.
Over at jeg ikke blev til det sidste.
Sandt heltemod ville have været at huske på, hvorfor vi er læger.
Uanset hvor slemme omstændighederne er,
skulle vi holde vores ed: "Gør aldrig skade."
Men i alt det kaos glemte folk, hvem de var.
Blindheden kom ind og lagde sig over alting.
Den lagde sig over alting.
BASERET PÅ SHERI FINKS ROMAN
11 MÅNEDER EFTER ORKANEN KATRINA
18. JULI 2006
Godeftermiddag, alle sammen.
Memorial Hospital er et hospital i New Orleans.
Det er et stort hospital, der har ligget der længe.
På det hospital ligger et mindre hospital ved navn Lakeside.
LifeCare.
LifeCares patienter er intensivpatienter.
Angiveligt skal nogle af dem være blevet dræbt med dødelige indsprøjtninger.
Dr. Anna Pou og to sygeplejersker, Cheri Landry og Lori Budo,
er blevet anholdt for fire tilfælde af manddrab og medvirken til manddrab.
Fire patienter fik indsprøjtninger med morfin og mazdolom.
Midazolam.
Midazolam, der også kendes som Versed.
Begge lægemidler kan slå én ihjel,
men kombinerer man dem, får man en dødelig cocktail.
De ansatte mente måske, at de var Gud.
Deres opgave var at passe på mennesker, der havde brug for hjælp.
Det her er ikke dødshjælp. Det er slet og ret drab.
Sagen overdrages nu
til Orleans amts statsadvokat, Eddie Jordan,
der via en storjury skal afgøre, om han vil rejse tiltale for drab.
Tak.
Flere efterdønninger efter Katrina...
DØDSFALD PÅ HOSPITAL
En læge og to sygeplejersker er sigtet for drab.
...sigtelser for drab på fire patienter på Memorial Hospital i New Orleans.
Hvad er det for nogle myndigheder, der går efter læger og sygeplejersker,
der blev på deres post i en nødsituation?
Justitschefen anholdt tre hæderlige sundhedsansatte,
så medieomtalen kunne styrke hans eget ry.
Er din klient, dr. Pou, uskyldig? -Ja. Uden tvivl. Helt sikkert.
Der var ingen kriminelle handlinger.
Kan I se den her erklæring?
Det er bare et stykke papir med beskyldninger.
Og som alle stykker papir har det to sider.
Der er intet motiv, og der er ingen drab.
Hvad skal jeg gøre, Vince?
Hvordan kan jeg gå udenfor? Hvad tænker folk om mig?
Det, de tænker...
De tænker, at du er blevet sigtet på falsk grundlag. Og det er du.
Ja. Hallo?
Nej, hun er ikke.
Undskyld?
Det betyder ikke noget, hvem jeg er. Okay?
Nej, det kan jeg ikke.
Ved du hvad? Jeg hiver ledningen ud.
Der er stadig seks eller syv, der ligger på lur derude.
Det er løgn. -Det er surrealistisk.
Jeg skal aflevere mit pas.
Vi skal stille 100.000 dollars i kaution inden torsdag,
ellers smider de mig i fængsel igen.
Jeg kan ikke fatte, at det her sker.
Min er slukket. Har de fundet dit?
Hallo. -Vince. Det er Dan Nuss. Hvordan går det?
Hej, Dan. Vi klarer det så godt, vi kan.
Jeg forsøger at få fat i Anna. -Ja. Fint. Lige et øjeblik.
Hej, Dan. -Anna. Det gør mig ondt.
Det, de udsætter dig for, giver mig kvalme.
Alle er på din side, og folk spørger, hvad de kan gøre.
Det er beroligende at høre.
Nu skal du høre mit forslag. Jeg vil oprette en fond til dit juridiske forsvar.
Dan, det er ikke nødvendigt.
Jo, det er. Lad os være pragmatiske. Du får brug for pengene.
Og folk vil gerne hjælpe.
Det er meget betænksomt af dig.
Tænk engang.
At par utilfredse individer kan fremsætte så latterlige beskyldninger.
Og pludselig bliver det hele til en absurd national sensationshistorie.
Som sagt giver det mig kvalme.
Du aner ikke, hvor meget det betyder, at du ringer og støtter mig.
Naturligvis. Vi er her for dig.
Så er krigen i gang.
Vi knokler med sagen, og så kan Foti ikke huske navnene.
Det eneste, der betyder noget, er, hvad statsadvokaten gør.
Hvad ved du om ham?
Jeg ved ikke helt, hvordan Eddie Jordan forholder sig.
Skønt.
Vi må gøre sagen så ubestridelig, som vi kan.
Det første, de vil vide, er, hvordan eksperterne klassificerer dødsfaldene.
Det er det, vi fokuserer på. De tekniske beviser.
ORLEANS AMTS LIGSYNSMAND
Jeg lovede jer en aften i byen for at komme.
Vi har bord på Glatoire ́s.
Og så må vi se, hvor vi ender efter det.
Patologer på soldetur.
Så bliver det ikke meget bedre.
Butch, deltager statsadvokaten i mødet? -Eddie Jordan kender til mødet.
Lad os gå i gang. Vi kan opdatere ham. Robert, vil du lægge ud?
Ja. Mit laboratorium kiggede på vævsprøver fra 41 lig.
23 af dem testede positive for morfin og midazolam eller begge dele.
Godt. Hvad med analysen af niveauet? -Koncentrationerne virker meget høje.
De skiller sig virkelig ud.
Når man tager højde for ligenes tilstand, er resultaterne da valide?
Ja, helt bestemt.
Godt. Lad os gennemgå patienterne en for en.
Alice Hutzler, 90-årig LifeCare-patient i behandling for lungebetændelse.
Onsdag aften klagede hun ikke over smerter eller ubehag,
der kunne retfærdiggøre medicinen.
Men hun var død torsdag eftermiddag.
Med morfin og midazolam i vævet i lever, hjerne og muskler.
Ingen udskrev medicinen. -Ud fra resultaterne
er min analyse, og sig, hvis du er enig, Michael, at det er drab.
Jeg er enig.
Rose Savoie.
Positiv for begge lægemidler. Intet umiddelbart behov. Drab.
Enig. -Wilda McManus.
Drab.
Emmett Everett.
Denne patient var åbenbart vågen og klar.
Ingen af lægemidlerne blev udskrevet til ham.
Drab. -Jeg er enig.
DRAB
Undskyld forsinkelsen.
Hvem er du? -Vicestatsadvokaten.
Michael Morales. Hvem er du?
Butch Schafer. Det er Virginia Rider. Vi er fra justitschefens kontor.
Hvor er Eddie Jordan? -Jeg er her på hans vegne.
Har han noget bedre at tage sig til end at gennemgå over 20 mulige drab?
Jeg er den ledende anklager i sagen. Hvis I har noget at dele, så sig frem.
Mr. Morales, kan vi lige tale sammen?
Mr. Morales, du er sikkert enig i,
at toksikologirapporterne i den her sag er afgørende.
Naturligvis.
Vi sidder med ligsynsmanden, to uvildige retsmedicinske eksperter
og lederen af et af landets bedste laboratorier.
De er fløjet hertil for at gennemgå beviserne.
Det føles, som om Eddie Jordan burde være her.
Justitschefen vidste, at vi skulle være anklagere i sagen,
men han har knap nok inddraget os.
Men det her er vores sag,
og vi beslutter, hvordan den skal håndteres.
Så sagen bør ikke have statsadvokatens fulde opmærksomhed?
Alle dødsfald bør få vores opmærksomhed. Men det her er ikke typiske drab.
Hør her... Jeg har været anklager ligesom dig i 27 år.
Vi har opbygget en særdeles stærk sag. En solid sag.
Det er mig, der beslutter, om det er tilfældet.
Skal vi gå ind igen?
Jeg fornemmer et entusiasmeskel mellem os og Morales.
Det siger du ikke.
Er der nogen, der taler med efterforskerne?
Ikke uden en stævning eller en Tenet-advokat.
Jeg håber ikke, at andre siger noget.
Jeg bliver nødt til at spørge,
hvorfor de ansatte ikke bør være villige til at tale med dem?
Hvis de ikke har gjort noget galt, er der vel intet at bekymre sig om.
Er du virkelig så naiv, Horace?
Jeg undrede mig bare over, hvorfor ingen vil anerkende, at der blev begået fejl.
Må jeg spørge om noget? -Ja.
Hvis du fik valget mellem at lindre en patients lidelser
og muligvis fremskynde hans død
eller efterlade en patient til en langsom og pinefuld død,
hvad ville du så vælge at gøre?
Jeg mener ikke, at det var valgmulighederne.
Man kan lindre uden at dræbe. Ingen var nødt til at efterlade dem.
Når læger bliver sat i den uholdbare position,
at de skal beslutte, hvem der får hjælp, og hvem der ikke gør,
er der ingen rigtige svar, Horace. Der er kun forfærdelige valg.
Det var ikke det, der skete.
Var det ikke? Hvor var tjeklisten? Nødplanerne?
Var der nogen, der udstak de kriterier, vi skulle handle efter?
Ewing, jeg vil bare have, at vi sætter os ned sammen
og finder ud af, hvad der gik galt, så vi kan lære af det.
Jeg finder nogle krebs. -Også jeg.
Efter Katrina blev Superdome et nationalt symbol på tab.
Nu er den et symbol på håb og forsoning. En omfattende renovering er undervejs.
Håndværkerne arbejder syv dage om ugen på at reparere skaderne.
12 MÅNEDER EFTER ORKANEN KATRINA
14. AUGUST 2006
Vi skal stoppe vores efterforskning.
Hvad? Tager du pis på mig?
Morales... har skrevet et brev fra Eddie Jordan til justitschefen om,
at de ikke har brug for os mere,
og at vores fortsatte arbejde ikke vil være gavnligt.
Ikke gavnligt? Vi har 50.000 siders bevismateriale.
De har anmodet om et resume. -Et resume af 50.000 siders arbejde.
Okay. Hvordan svarer vi så?
Vi skriver vel resumeet til ham.
Og så smider vi de 50.000 sider efter ham.
Fuck.
Da vi talte med Carrie Everett,
gjorde hun det klart, at hendes mand, Emmett,
ikke var døden nær, da Katrina ramte New Orleans.
Mrs. Everett, var din mand døden nær,
da orkanen ramte? -Nej.
Tror du, at de bare ikke ville flytte ham?
Lad os sige det direkte. Man står på sjette sal.
Man står med en lam mand på 170 kg. Vil man risikere liv og lemmer
på at bære den mand ned fra sjette sal?
Tror du, at han blev dræbt på grund af sin størrelse?
Ja, det gør jeg helt sikkert.
Det er da ikke så skidt.
Sagerne mod Tenet og Memorial får også omtale.
Hvem har lagt sag an?
Jeg kender til Emmett Everetts, Alice Hutzlers,
Rose Savoie og Hollis Alfords familier. -Var det mord?
Ja, jeg tror, at det var mord.
Vi er i New Orleans...
Familierne stiller op til interviews og lægger sag an.
Det skaber et narrativ, der ikke er ideelt for os.
Det, de siger, passer ikke.
Det ved jeg, men familiemedlemmer... Det er stærkt følelsesmæssigt.
Vi må finde på et modsvar.
Som hvad?
Du skal medvirke i 60 Minutes.
De er interesserede.
Du får mulighed for at fortælle din historie med dine egne ord.
60 Minutes?
Jeg ved, at du er stærk nok til det. -De kan knuse mig.
Eller også kan hele verden se dig, som jeg ser dig.
Overvej det.
Hvis jeg taler med dem, kan de fordreje mine ord.
Du er uskyldig, Anna. De skal vide, hvem du er.
De skal lære dig at kende.
Og se, at du er en dybt omsorgsfuld person, der ikke gjorde noget galt.
Godt.
I sommer overraskede Louisianas justitschef byen,
da han påstod, at fire af de afdøde på Memorial
ikke døde af sygdom eller på grund af forholdene.
I aften hører vi for første gang fra en af de sigtede.
Det er ubegribeligt chokerende for mig, at jeg sidder her
og har den her samtale med dig på nationalt tv.
Alle skal vide, at jeg ikke er nogen morder.
Du gik fra at være en velanset læge
til i lovens øjne at være en forbryder. Hvad har det gjort ved dig?
Det sønderknuste mig.
Hele mit liv har jeg forsøgt at gøre godt.
Og i mit voksne liv... -Hun er meget overbevisende.
...har jeg har givet alt... -Ja.
...for at tage mig af mine patienter.
Døde folk?
Ja, folk døde.
Var det deres sygdomme eller forholdene?
Man er nødt til at forstå, at der var patienter, der var meget syge.
Der var en intens varme,
og vi manglede det udstyr, vi normalt har adgang til.
Så folk døde under de forfærdelige forhold,
fordi de ikke var stærke nok til at udholde dem.
I guder. -Ligene hobede sig op.
Kapellet blev et lighus.
Og så hørte de skud. De var bange for, at plyndrere ville bryde ind.
Følte du på noget tidspunkt, at du ikke kunne fortsætte?
Du kender mig ikke og ved ikke, hvor stærk jeg er.
Der var ingen, der opgav håbet.
Jeg opgav heller ikke håbet,
for som kræftlæge giver jeg håb til mine patienter.
Jeg er håbet.
Hun siger også, at hun er ude af stand til at begå medlidenhedsdrab.
Jeg tror ikke på dødshjælp.
Jeg mener ikke, at nogen skal beslutte, hvornår en patient skal dø.
Men jeg tror på at lindre lidelse.
Det betyder, at vi sikrer os, at ingen lider.
Som sagt er min rolle at hjælpe dem gennem smerten.
Dr. Pou og sygeplejerskerne står over for potentielle livstidsdomme
og må måske aldrig arbejde i sundhedsvæsnet igen.
Det er det...
...der er allermest smertefuldt for mig.
Jeg er meget engageret, og jeg elsker mit arbejde.
Jeg elsker det virkelig. Det er det bedste i mit liv.
Og det,
at jeg måske ikke kan fortsætte med at lave det, jeg elsker,
og hvor jeg kan gøre så meget godt,
er ufatteligt smertefuldt for mig.
Gæt engang. Vi fik de sidste patologirapporter.
Vent. Må jeg ikke få en kop kaffe først?
Ikke tale om. -Okay.
Baden og Wecht har bekræftet det, de sagde hos Minyard.
Ifølge Baden: "Ni dødsfald hos LifeCare skyldtes lægemiddelforgiftning."
Wecht analyserede 20 dødsfald
og konkluderede, at de alle var forårsaget af forgiftning.
Og rapporterne fra dr. Frank Brescia. "Ni tilfælde af drab."
Og dr. James Young,
der er formand for det amerikanske retsmedicinske akademi:
"Alle patienterne overlevede forholdene i dagene forinden."
"At de alle skulle være døde
af forgiftning inden for 3,5 time, er ikke noget tilfælde."
Det er uomtvisteligt.
Nej, det er ikke. Intet er uomtvisteligt. De vil slå ned på ligenes tilstand
og Fotis påstande om lægemidlernes dødelighed...
Vi har fire af de dygtigste eksperter, der siger, at det var drab.
Ja.
Hvornår er det nok for dig, Butch?
Det her handler ikke om mig. Hvad? Tror jeg, at de blev dræbt?
Ja, for fanden. Det gør jeg da.
Men jeg forsøger at sige til dig, at beviser alene ikke er nok her.
Hvorfor? Fordi Poe var i 60 Minutes? -Ja, og hun var fantastisk!
Det afgør ikke det her. -Tror du ikke, at det betyder noget?
Nej. -Okay.
Folk i byen vil vide:
"Hvorfor skal Anna Pou, en heltemodig læge, i fængsel?"
"Hvorfor er det hende, der skal have skylden for alt det, der gik galt?"
Ved du, hvem der ikke blev anholdt?
Ingen fra selskaberne.
Ingen fra Tenet. Ingen fra LifeCare.
Og hvad med embedsmændene?
Hvad med guvernør Blanco? Eller borgmester Nagin?
De var lederne. Det var sgu da dem, der bestemte!
Det er det, vi er oppe imod.
Hør her. Jeg er ked af det. Jeg...
Jeg prøver bare at være realistisk,
så vi kan finde ud af, hvordan vi gør det her.
Hvad vil du så gøre?
Lad os sende de tekniske beviser til Morales.
Vi kan sætte en stor rød sløjfe på.
Det gør jeg.
Tillykke, Anna. Du var fantastisk. Det kunne ikke være gået bedre.
Jeg håber, du har ret. -Det har jeg.
Jeg har talt med forskellige grupper. Støtten vælter ind.
Hør lige her. Det her er fra lægeforeningen i Louisiana.
"Lægeforeningen er overbevist om, at dr. Pou udviste mod
under de mest udfordrende og forfærdelige forhold
og traf de beslutninger, der var til patienternes bedste."
De bakker op om dig alle sammen. -Det er meget beroligende.
Jeg er blevet ringet op af ligsynsmand Frank Minyard.
Han så interviewet og vil gerne tale med dig.
Hvorfor skulle jeg indvillige i det? -Det er godt. Stol på mig.
BIBLEN
Tænk, at vi ikke har mødt hinanden før.
Jeg kendte din far godt. Jeg kom faktisk ofte i jeres hjem.
Vi var jo en søskendeflok på 11.
Måske løb jeg forbi dig eller kastede op på dig eller noget.
Det kan godt være.
Din far var en god mand.
Og en dygtig læge. -Ja.
FRANK MINYARD LIGSYNSMAND
Han henviste patienter til mig, da jeg åbnede min gynækologpraksis.
Han er årsagen til, at jeg blev læge.
Hvordan har du det?
Helt ærligt... Det har ikke været nemt. -Det kan jeg forestille mig.
Jeg ved lidt om, hvad du var igennem.
Under orkanen måtte jeg for at nå frem til kontoret
vade og svømme og få et lift på en båd.
Men dog.
Jeg var fanget i fire dage.
Så bliver mad og vand dyrebart. -Ja.
Jeg kunne ikke sove på grund af skuddene.
Dem hørte vi også. -De, der ikke var her, forstår det ikke.
Nej, de gør ikke. -Nej.
Min opgave er ikke bare at undersøge lig. Det kan alle gøre.
Jeg forsøger at forstå, hvorfor tingene skete.
Jeg vil gerne have en fornemmelse af de involverede og møde dem.
Det er forfærdeligt, som folk fordømmer vores by.
Jeg er helt enig.
Jeg har haft at gøre med over 650 lig fra Katrina.
650. Og det er bare her i New Orleans. -Det er ubegribeligt.
Jeg takker Gud for, at jeg ikke var på det hospital.
At det ikke var mig, der skulle træffe beslutningerne.
Gud velsigne jer for alt det, I gjorde.
Tak. Tak.
Det var Green Day her på WVXT Baton Rouge.
Den bedste rockmusik. Og nu til de lokale nyheder.
New Orleans' ligsynsmand Frank Minyard offentliggjorde i morges,
at han ikke har fundet beviser på drab
i forbindelse med de 45 lig, man fandt sidste år
på Memorial Medical Center efter orkanen...
Hallo?
Har du hørt, hvad Minyard har sagt? -Ja. Jeg har lige hørt det.
Hvordan kan han sige det?
Jeg sagde jo, han nok ville komme med sin egen vurdering.
Det er er noget vås! -Hvor er du henne?
På vej til New Orleans.
Nej. Virgin... Virginia. Nej, nej.
Fuck!
Undskyld mig! Hallo! Du må ikke gå derind!
INTET BEVIS PÅ DRAB
Hvordan kunne du sige det her?
Dr. Pou har så stor opbakning i øjeblikket.
En offentlig påstand om drab ville ikke bare skabe uro.
Det ville være skadeligt for vores by.
Og hvad så, når folk opdager, at du har fejet sandheden ind under gulvtæppet?
Sig mig en ting, miss Rider.
Hvad sker der, næste gang en orkan rammer? Eller gangen efter det?
For det vil helt sikkert ske.
Hvad sker der, når der ikke er ansatte nok til hospitalerne?
Ingen læger. Ingen sygeplejersker.
Fordi de er bange for, at hvis de kommer til at gøre noget galt,
bliver de behandlet som kriminelle. Hvad sker der så med byen?
Siger du, at lægerne vil true indbyggerne i den her by?
At de vil nedlægge arbejdet? Det er jo slet ikke dit job!
Jeg er uenig.
I 31 år... Min opgave har udelukkende været at gøre det bedste for byen.
Dit job, dit rigtige job,
er at drage konklusioner baseret på fakta og beviser.
Så gør dog dit arbejde.
Gør det, du bør gøre.
Langt fra ligner det enhver anden amerikansk by,
men når man besøger New Orleans nu, indser man omfanget af svigtet.
Præsidenten lovede historiens største genopbygning,
men besøger man de fattigste nabolag,
er der overhovedet ingen tegn på hjælp fra myndighederne.
Ninth Ward får som de andre fattige, fortrinsvist sorte, bydele
bogstaveligt talt lov til at rådne op.
Og det, der også er slående, er,
at der er meget få mennesker at spørge om fremtiden.
Lower Ninth Ward har mistet 10.000 indbyggere.
Kun syv procent er tilbage.
Det er uretfærdigt. Det synes jeg.
Jeg ved ikke, hvor længe jeg kan blive. Måske bliver jeg nødt til at flytte.
Se lige dig. Du giver første omgang. Hvad...
Tak, fordi du kom. -Er du okay?
Butch...
Jeg kan ikke mere.
Jeg forstår godt, at det er politik. Jeg er ikke idiot.
Men jeg forstår ikke, hvordan folk kan komme så langt væk fra fakta.
Og jeg... Jeg kan ikke holde det ud mere.
Hør her. Jeg overreagerede. Vi har en rigtig god sag.
Nej. Du havde helt ret. Der er meget mere i spil end bare fakta.
Jeg bør åbne øjnene.
Jeg burde have lyttet, men...
Nu, når jeg kan se, hvor toget er på vej hen, vil jeg af.
For min egen skyld. -Nej.
Nej. Jeg er ikke dig.
Jeg...
Jeg kan ikke lade være med at tage det personligt.
Og det ødelægger mig.
Jeg har elsket at arbejde sammen med dig, Butch.
Men jeg er færdig.
Kan jeg tale dig fra det? -Lad være.
Det er svært nok.
Vi har været et godt hold.
18 MÅNEDER EFTER ORKANEN KATRINA
20. FEBRUAR 2007
LIGSYNSMAND FRANK MINYARD
Hr. De er næsten klar.
Tak, min kære.
Tak, fordi I er kommet.
Jeg vil gerne uddybe min udtalelse.
Da jeg sagde, at jeg ikke så beviser på drab
i efterforskningen af Memorial Hospital,
mente jeg ikke, at dødsårsagen ikke var drab.
Det skal stadig fastslås, og det skal gøres ved yderligere efterforskning
og i en præsentation, jeg holder for storjuryen.
Tak.
DIREKTE: LIGSYNSMAND MINIYARDS PRESSEMØDE
Hvordan kan han sige én ting og så sige noget helt andet?
Det ved jeg ikke.
...siger nu, at han ikke har udelukket drab.
Jeg arbejder lidt.
Måske bør du tage den lidt med ro, skat.
Hvad skal jeg gøre? Sidde og bekymre mig over noget, jeg ikke kan styre?
Hvad med det her? Lad os rejse.
Kom nu. Bare os to. Vi kan tage ned til Florida.
Så nogen kan tage et billede af, at jeg sidder på en strand og holder ferie?
Jeg ved, at du vil mig det bedste, men sådan er jeg ikke.
Det... Du kender mig.
Jeg må holde mig beskæftiget, så jeg ikke mister forstanden.
Sid ned.
Godmorgen. -Godmorgen.
Mine damer og herrer, I er blevet udvalgt
som medlemmer af den særlige storjury i Orleans amt.
I får fremlagt beviserne,
og I får hjælp til jeres beslutningsproces af statsadvokaturen.
Det her er ikke en retssag.
I kommer ikke til at høre passionerede argumenter fra begge sider.
Statsadvokaturen vil i stedet lede jer
gennem de oplysninger, man har indsamlet i denne sag.
De og jeg vil instruere jer, og I skal rejse tiltale, hvis det er berettiget.
I skal holde alt, hvad der foregår her, hemmeligt. Er det forstået?
Ja.
Så begynder jeres opgave.
Vi ved intet, før de træffer beslutningen.
Det, der foregår bag de lukkede døre, er hemmeligt. Det hele.
Hvis du bad mig om at finde på den mest intense tortur,
ville det være det her.
Ja.
En retssag vil, uanset udfaldet, knuse mig, Rick.
Hvad skal jeg gøre?
Godt, alle sammen. Det her er Maya.
Hun er en 49-årig kvinde med tilbagevendende kræft i svælget.
Vi kommer til at være i gang i lang tid, så alle skal holde fokus.
Okay.
Vi gør alt, hvad vi kan for hende med Guds hjælp.
Amen.
Dr. Pou, du var fantastisk i dag.
Vi gjorde det godt. Os alle sammen.
Du skal bare vide, at jeg har doneret til din fond.
Monica. Tak.
Du er sådan en kvinde, jeg gerne vil være.
Jeg beder for dig.
Tak. Ja. Jeg beder også for mig.
23 MÅNEDER EFTER ORKANEN KATRINA
24. JULI 2007
Mine damer og herrer, velkommen tilbage.
"MENNESKETS LOVE ER UNDERORDNET GUDS."
Michael Morales er anklager.
Storjuryen er nået til enighed, hr. dommer.
I sagen om Anna Pou
blev I bedt om at overveje de ti tiltalepunkter i anklageskriftet.
Et tilfælde af uagtsomt manddrab
og ni tilfælde af medvirken til uagtsomt manddrab.
Hvad er jeres beslutning?
Ved hver af de ti tiltalepunkter står der: "Tiltale er ikke berettiget."
Er det korrekt? -Ja, hr. dommer.
Godt. Sagen og jeres opgave er hermed afsluttet.
En opdatering på en kontroversiel kriminalsag.
Storjuryen i New Orleans rejser ikke tiltale
mod en kirurg, der er sigtet for at dræbe fire alvorligt syge patienter.
Storjuryen har besluttet ikke at rejse tiltale mod hende.
Anna.
De rejser ikke tiltale.
Ikke på nogen af punkterne. -Åh gud.
Åh gud. Åh gud. Tak, Gud. -Hvad? Hvad? Nej?
Åh gud, tak.
Nej?
Nej.
Statsadvokat Jordan! -Hvad synes du om storjuryens beslutning?
Jeg er enig med dem. Tak.
Mr. Morales, en kommentar?
Tag en kopi.
Retsmedicinske eksperter fra hele landet
har konkluderet, at dødsfaldene, der fandt sted på Memorial,
var drab.
Hvis det er tilfældet, hvorfor blev der så ikke rejst tiltale?
Fordi de ikke hørte det direkte fra de retsmedicinske eksperter.
Hvorfor ikke? -Det må I spørge statsadvokaten om.
Er det fair at dømme dr. Pou ud fra beslutninger, hun traf
under de forfærdelige forhold, der var?
Jeg nægter at godtage, at forholdene
var en undskyldning for at tage menneskeliv.
Hvilken værdi har et menneskeliv?
Hvilke forhold kan retfærdiggøre, at man tager et menneskeliv?
Det er de spørgsmål, den her sag stiller.
Så nej, jeg mener ikke på nogen måde overhovedet,
at storjuryen er nået frem til den rette konklusion.
Butch?
Er du okay? -Ja. Ja, jeg har det fint.
Jeg ved, at du ikke vil diskutere dine sager,
men... Jeg er ked af, at det ikke gik, som du ville.
Det hospital... Det var ikke en slagmark
med mortérgranater, der regnede ned, men et tilflugtssted.
De havde mad og vand og redningsbåde.
Ville man ikke hellere risikere at blive båret ned...
...eller endda hejst ned fra vinduet end slet ikke at gøre forsøget?
Hvorfor forsøgte de slet ikke?
Har man som læge lov til at bestemme, hvem der lever... og dør?
Så hvis man får lyst til at give dem store doser morfin og Versed,
så gør man bare det?
Skal man bare ignorere, at der var andre, der evakuerede folk,
samtidig med at man selv "lindrede lidelse"?
De stakkels mennesker.
De stakkels mennesker. De anede ikke, hvad der skete med dem.
De kunne ikke forsvare sig.
Det... Det gør så ondt, Lin. Lin, det gør så ondt.
Det ved jeg.
Jeg ville sikre mig, at du fik det her.
Bare vi havde kunnet gøre mere. -Det var ikke jeres skyld.
Dr. Pou og alle de magtfulde... De stillede sig op bag hende.
Emmett. Han var min skolekæreste.
Jeg mødte ham, da jeg manglede en ledsager til gallafesten.
Han var en af mine venners bror, og jeg så ham sidde på verandaen.
Jeg sagde til min ven:
"Spørg din bror, om han vil med mig til festen."
Og det gjorde han.
Emmett.
Han plejede at sige: "Du bliver min kone, pigebarn."
Og jeg sagde: "Knægt, du er den sidste person på Jorden, jeg gifter mig med."
Bare for at forvirre ham.
Han var den mest kærlige og omsorgsfulde mand, jeg har mødt.
Bare jeg kunne have mødt ham.
Der er ingen forældelsesfrist på mord.
Jeg har ventet længe på retfærdighed. Jeg kan godt vente lidt længere.
JUSTITSCHEFENS KONTOR
Nej, se nu der. Det er jo et spøgelse fra fortiden.
Ja. Jeg hjemsøger dig stadig.
Jeg kom bare for at hente mine ting. Jeg ser, at ingen har taget din plads.
Jeg holder bare lige fem minutters pause.
Du var klog at slippe det, da du gjorde.
Det gør det ikke nemmere at udholde.
Undskyld mig, men hvad fanden skete der derinde?
Blandt meget andet ringede de aldrig til Kristy Johnson.
Hvad?
Hvordan kan man undlade at ringe til et øjenvidne?
Det ser heller ikke ud, som om de retsmedicinske eksperter vidnede.
Hvad tænkte de dog på? -Det er det store spørgsmål.
Men retsprotokollen fra storjuryen er forseglet,
så vi finder aldrig ud af det.
Jeg tror, at vi nossede i det ved kun at gå efter Pou.
Der var en flod af beviser, der flød i en bestemt retning, og vi fulgte den.
Den førte os til Pou.
Til en læge, der på alle måder var eksemplarisk. Når hun altså ikke var.
Videre.
Jeg er glad for, at jeg stødte på dig. -I lige måde.
Pas på dig selv, Virginia.
Farvel.
ET ÅR SENERE
Mine damer og herrer... Det er min store fornøjelse i aften
at præsentere vores æresgæst, dr. Anna Pou.
Juhuu! Ja!
Tak. Tak skal I have.
Tak. Jeg vil lige sige et par ting helt kort.
Der er ingen af os herinde,
der vil glemme, hvad der skete under Katrina.
Vi har alle vores egne historier.
Det, der skete for mig på Memorial Hospital...
...er svært at beskrive.
Varmen, stanken, den manglende strøm.
Kaosset, da vi forsøgte at evakuere patienterne.
Og om onsdagen... stoppede evakueringen. Den stoppede bare.
Vi ved ikke hvorfor. Ingen fortalte os hvorfor.
Og torsdag
fik vi at vide, at alle skulle væk fra hospitalet samme dag.
Og efter fem søvnløse dage og nætter ringede FEMA og sagde:
"Sumpbådene sejler klokken tolv,
så dem, I kan få ud, skal ud inden da, for de må ikke blive derinde."
Kystvagten sendte helikoptere, men de ankom først torsdag eftermiddag.
Jeg vil indskyde noget, jeg ikke vidste.
Kystvagtens helikoptere flyver ikke om natten.
Vi fik ikke den nødvendige hjælp til at evakuere patienterne.
Langt fra.
Vi blev efterladt alene
af de lokale, delstatslige og føderale myndigheder, der svigtede totalt.
Vi blev ladt i stikken.
Jeg er kun læge.
Det lyder nemt, at man skal pleje. Det lyder godt.
Men i praksis er det ikke altid sådan.
Jeg ved i mit hjerte, at hver eneste af os på det hospital
gjorde alt, hvad vi kunne for at lindre og pleje.
Ingen blev ladt i stikken. Ingen blev svigtet.
Og alle blev behandlet med værdighed.
Og selvom mit liv ændrede sig for altid den 17. juli 2006, da jeg blev anholdt,
ser jeg ikke på min situation med bitterhed.
For Gud har virkelig været fænomenal.
Han har sendt mig så mange mennesker, der hjælper mig igennem det.
Han sendte mig venner...
...familie, patienter...
...sygeplejersker, mine lægekolleger.
Jeg kan se så mange af jer sidde her.
Jeg ville ikke være her uden jer.
Det mod og den styrke, I har givet mig, er virkelig en gave fra Gud.
Jeres kærlighed og Guds storhed
er det, der får mig ud af sengen hver morgen.
Jeg anser mig selv for at være en af de heldigste i verden
på grund af jeres støtte. Det vil jeg takke jer for.
Ja!
Tusind tak. Af hele mit hjerte. Tak.
Tak.
Tak. Tak.
Hej, Anna. -Horace.
Jeg er glad for at se dig.
Hvordan har Vince det? -Han har det godt. Hvor er han?
Han... Han danser derovre. -Nå ja.
Han er klar til at give den gas efter det år.
Det tror jeg gerne.
Det har været surrealistisk.
Det er den eneste måde, jeg kan beskrive det.
Anna, FEMA sejlede ikke væk med sumpbådene.
Det var frivillige.
Og de kan ikke have ringet, for telefonerne virkede ikke.
Og du ved godt, at kystvagtens helikoptere fløj om natten.
De brugte natkikkerter.
De fortsatte redningsaktionerne.
Det var ikke, fordi kystvagten ikke forsøgte at redde patienterne.
Horace. De fløj ikke om natten.
Spørg Vince. Han er pilot. -Anna, jeg var også på Memorial.
Bare fordi du husker tingene på én måde, gør det dem ikke sande.
For pokker.
Jeg ønsker dig held og lykke.
DR. ANNA POU ARBEJDER STADIG SOM LÆGE I NEW ORLEANS-OMRÅDET.
DR. POU OG HENDES ADVOKAT VAR MED TIL AT SKRIVE TRE LOVFORSLAG,
DER BESKYTTER SUNDHEDSANSATTE MOD RETSFORFØLGELSE UNDER KATASTROFER.
DE BLEV VEDTAGET ENSTEMMIGT.
TRE FAMILIER, DERIBLANDT EVERETTS, REJSTE CIVILE SØGSMÅL
MOD DR. POU OG ANDRE, MEN DER BLEV INDGÅET FORLIG.
FAMILIERNE INDVILLIGEDE I AT HOLDE BETINGELSERNE HEMMELIGE.
INGEN FRA MEMORIAL BLEV NOGENSINDE SIGTET
FOR HÆNDELSERNE I DAGENE EFTER ORKANEN KATRINA.
I 2006 FASTSLOG HÆRENS INGENIØRKORPS, AT UDFORMINGS- OG KONSTRUKTIONSFEJL
FØRTE TIL STØRSTEDELEN AF OVERSVØMMELSEN.
I 2018 FÆRDIGGJORDE HÆRENS INGENIØRKORPS
ET NYT SYSTEM AF DÆMNINGER OG OVERSVØMMELSESMURE
OMKRING NEW ORLEANS.
PÅ GRUND AF DET STIGENDE HAVNIVEAU OG PORRØS JORD
SKAL SYSTEMET MÅSKE ALLEREDE OPDATERES I 2023.
HVORDAN MAN PRIORITERER SUNDHEDSHJÆLP I NØDSITUATIONER
ER STADIG UAFKLARET.
TILEGNET ALLE DEM, DER LED OG MISTEDE
UNDER ORKANEN KATRINA OG HÆNDELSERNE DEREFTER.
OG NEW ORLEANS' UKUELIGE ÅND.
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith