Докторе Бальц, дякую, що знову зустрілися з нами.
Ми хочемо зосередитися на п'ятому дні. Перше вересня.
Ми всі помремо.
Панувала анархія.
Ніхто не знав, що діється. Ніхто нічим не керував.
І були прийняті рішення, які не слід було приймати.
Треба значно скоротити кількість персоналу.
Думаю, тобі треба евакуюватися з наступною групою.
Евакуюватися?
Сьюзан, я не можу евакуюватися. Я лікар.
Лікарі дбають про пацієнтів.
Горацію, ніхто з нас не може більше нічого зробити.
Мені сказали готуватися до від'їзду. Негайно.
Сказали, що відправлять мене на рятувальному човні.
Я відчуваю через це страшенну вину.
Бо я не залишився до самого кінця.
справжній героїзм – це пам'ятати, чому ми стали лікарями.
І в найгірших умовах
ми мусимо пам'ятати про нашу клятву: «Не нашкодь».
Але через той хаос люди просто відкинули свою сутність.
Наче туди ввірвалася моральна сліпота, й усе їй підкорилося.
Їй підкорилося все.
Бредіть у воді
П'ЯТЬ ДНІВ У ЛІКАРНІ
Бредіть у воді, діти
Бредіть у воді
Бредіть у воді, діти
Бредіть у воді
Господь збурить ці води
Чоловік спустився до річки
Господи, чоловік спустився до річки
Чоловік спустився до річки
Спустився туди помолитися
Бредіть у воді
Бредіть у воді, діти
ЗА МОТИВАМИ КНИЖКИ ШЕРІ ФІНК
Бредіть у воді
Бог збурить цю воду
РОЗПЛАТА
БАТОН-РУЖ
11 МІСЯЦІВ ПІСЛЯ УРАГАНУ «КАТРІНА»
18 ЛИПНЯ 2006 РОКУ
Доброго всім вечора.
Меморіальна лікарня знаходиться в Новому Орлеані.
Це велика лікарня і їй багато років.
Усередині цієї лікарні є менша – «Лейксайд».
«Лайфкер».
«Лайфкер». У «Лайфкер» є пацієнти в критичному стані.
Ми припускаємо, що деяких з них убили смертельними ін'єкціями.
Доктора Анна Поу і двох медсестр – Шері Лендрі й Лорі Будо –
заарештували за чотирма звинуваченнями у вбивстві другого ступеня.
Чотири пацієнти отримали ін'єкції морфіну та маздолому.
Мідазоламу.
Мідазоламу, відомому як «Версед».
Усі з цих препаратів смертельні,
а разом вони утворюють смертельний коктейль.
Медпрацівники, мабуть, вважали себе Богом.
Їм довірили догляд за людьми, яким була потрібна допомога.
Це не евтаназія. Це звичайне вбивство.
Цю справу передано
прокурору округа Орлеан Едді Джордану,
який вирішить, чи виносити звинувачення на суд присяжних.
Дякую.
У вівторок – інші наслідки урагану «Катріна».
СМЕРТІ В ЛІКАРНІ
Лікарку й двох медсестр звинувачують у вбивстві.
...звинувачують у тому, що вони вбили чотирьох пацієнтів
Меморіальної лікарні в Новому Орлеані.
РІЧАРД Т. СІММОНС АДВОКАТ
Що це за правоохоронці, що нападають
на лікарів і медсестр, які працювали в кризу?
Офіс генпрокурора заарештував трьох чесних медпрацівників,
щоб забезпечити собі увагу ЗМІ й укріпити репутацію.
Ваша клієнтка доктор Поу невинувата?
Ні. Безсумнівно. Абсолютно.
Вона не вчиняла жодних злочинних дій.
Бачите цей документ?
Це лиш аркуш паперу зі звинуваченнями.
І як у будь-який аркуш, він має дві сторони.
Нема мотиву. І нема вбивства.
Що мені робити, Вінсе?
Як мені вийти з дому? Що про мене подумають люди?
Вони подумають...
Подумають, що тебе помилково звинуватили. І це правда.
Алло.
Ні, вона не може підійти.
Даруйте?
Байдуже, хто я.
Ні, не можу.
Я, мабуть, просто вимкну його.
Тут їх... шестеро чи семеро швендяє.
Та ну. -Просто не віриться.
Я мушу здати паспорт.
І мушу до четверга дістати 100 000$ застави,
інакше мене знов заберуть у тюрму.
Просто не віриться, що все це насправді.
Мій вимкнений. Вони знайшли твій?
Алло. -Вінсе, це Ден Насс. Як ти?
Привіт, Дене. Робимо, що можемо.
Я намагаюсь додзвонитися до Анни.
Так. Зачекай хвилинку.
Привіт, Дене.
ДЕН НАСС, ЧЛЕН АМЕРИКАНСЬКОЇ КОЛЕГІЇ ХІРУРГІВ
Анно, мені дуже жаль.
Те, що діється, що ти переживаєш – мене від цього просто нудить.
Усі на твоєму боці. Люди питають, чи можуть вони допомогти.
Це підбадьорює.
Я хочу заснувати фонд для фінансування твоїх юридичних витрат.
Дене, в цьому немає потреби.
Є. Будьмо прагматичні. Тобі знадобляться ці гроші.
І всі хочуть допомогти.
Ти такий уважний.
Я тебе прошу.
Кілька незадоволених осіб висувають такі сміховинні звинувачення.
А раптом це все
перетворюється на абсурдну новинну сенсацію?
Як я сказав, мене від цього нудить.
Не можу й висловити, як я ціную цей дзвінок і твою підтримку.
Аякже. Ми всі тебе підтримуємо.
Що ж. Битва почалась.
Ми стільки зробили, а Фоті й назви правильно не вимовив.
Так. Головне, щоб окружний прокурор Нового Орлеана вимовив.
Який він?
Я не знаю, що Едді Джордан думає про цю справу.
Чудово.
Треба надати йому незаперечні докази.
Окружний прокурор перш за все спитає, як ці смерті класифікували експерти.
Тому зосередимося на цьому. На судово-медичних доказах.
ОФІС КОРОНЕРА
Я обіцяв вечерю за візит на консультацію.
Тож забронював столика в «Galatoire's».
Подивимося, чи вилізе нам це боком.
Похід патологоанатомів по барах.
Краще не придумаєш.
Буч, а окружний прокурор до нас приєднається?
Едді Джордан знає про цю зустріч.
Почнімо. Потім розповімо йому те, що пропустить.
Роберте, будеш перший?
Авжеж. Моя лабораторія розглянула зразки тканин 41 трупа.
У 23 знайшли або морфін, або мідазолам, або і те й те.
Який рівень показали аналізи?
Мені здається, що концентрація препаратів дуже висока.
Цього не можна ігнорувати.
З огляду на стан тіл, чи вважаєте ви результати аналізів достовірними?
Авжеж. Так, вважаю.
Тоді розберімо пацієнтів – одного за одним.
Еліс Гацлер – 90 років. Пацієнтка «Лайфкер», яку лікували від пневмонії.
Увечері в середу вона не скаржилася на біль чи страждання,
через що їй могли б дати ці ліки.
А ввечері в четвер вона була вже мертва.
Морфін і мідазолам було знайдено в її печінці, мозку й м'язах.
Хоч їх їй не прописували. -Ці результати,
на мою думку – Майкле, скажи, чи ти згоден – це вбивство.
Я згоден.
Роуз Севуа.
Присутні обидва препарати, відсутня необхідність. Убивство.
Згоден. -Вільда Макманус.
Убивство.
Еммет Еверетт.
Цей пацієнт був притомний і розумів, що діється.
Жодний з препаратів не прописаний.
Убивство. -Згоден.
УБИВСТВО
Вибачте за спізнення.
Хто ви? -Зампрокурора округу.
Майкл Моралес. А ви?
Я Буч Шефер, це – Вірджинія Райдер. Ми з офісу генпрокурора.
Де Едді Джордан? -Я замість нього.
У прокурора округу є важливіші справи, ніж розслідування 20 вбивств?
Я головний обвинувач у цій справі.
Якщо у вас є, що сказати, я слухаю.
Містер Моралес, можна вас на хвилинку?
Містере Моралес, думаю, ви згодні,
що звіти токсикологів у цій справі мають вирішальне значення.
Авжеж.
У нас там коронер міста, два неупереджені патологоанатоми
й директор провідної лабораторії.
Усі вони прилетіли сюди вивчити докази.
Думаю, Едді Джордан мав би тут бути.
Генпрокурор знав, що цю справу будемо розслідувати ми,
але вирішив нас майже не залучати.
Це наша справа, чорт забирай,
і ми самі будемо вирішувати, як її вести.
То вона не варта повної уваги прокурора округу?
Її варті всі смерті в місті.
Але я б не назвав ці випадки типовими вбивствами.
Послухайте, я був прокурором, як і ви, цілих 27 років.
І запевняю: ми побудували для вас дуже хороше й надійне обвинувачення.
Мені вирішувати, так це чи ні.
Повернемося?
Відчуваю, що ми з Моралесом не однаково сповнені ентузіазму.
Ти так думаєш?
Хтось досі говорить з тими слідчими?
Тільки з повістками й адвокатом «Тенет».
Сподіваюся, більше ніхто їм і слова не скаже.
Вибачте, що питаю,
але чому персонал не повинен хотіти говорити зі слідчими?
Якщо вони не зробили нічого лихого, чого їм переживати?
Невже ти такий наївний, Горацію?
Мені просто цікаво,
чому ніхто не хоче визнавати, що ми припустилися помилок.
Можна щось спитати, Горацію? -Аякже.
Якби тобі дали вибір: заспокоїти пацієнта,
можливо, прискоривши його смерть,
або покинути пацієнтів помирати повільно й у стражданнях –
що б ти обрав?
Не думаю, що вибір був саме такий.
Можна заспокоїти людей, не вбиваючи.
І ніхто не мусив їх покидати.
Річ у тім, що коли лікарі опиняються в неприпустимому становищі,
коли вони мусять обирати, хто отримає догляд, а хто ні,
правильних відповідей нема, Горацію.
Є тільки жахливий вибір.
Це не те, що сталося.
Не те? А де був контрольний список? Протоколи дій у надзвичайних ситуаціях?
Чи хтось встановив ці критерії, за якими ми мали діяти?
Евінґу, я лише хочу, щоб ми всі разом
сіли й розібралися, що пішло не так, щоб винести урок на майбутнє.
Піду візьму собі раків.
Правильно. І я теж.
Після «Катріни»
«Супердом» став символом утрати всюди в країні.
Тепер він асоціюється з надією і відновленням.
Проводяться грандіозні ремонтні роботи,
люди трудяться сім днів на тиждень, щоб полагодити пошкоджене.
ОДИН РІК ПІСЛЯ УРАГАНУ «КАТРІНА»
14 СЕРПНЯ 2006 РОКУ
Нас попросили припинити розслідування.
Що? Ти жартуєш?
Моралес написав генеральному прокурору листа від Едді Джордана
про те, що ми їм більше не потрібні,
що наша подальша робота не корисна.
«Не корисна»?
У нас 50 000 сторінок задокументованих доказів.
Вони попросили короткий виклад.
Підсумок 50 000 сторінок роботи.
І що ми їм відповімо?
Мабуть, напишемо їм підсумок...
а потім надішлемо ті 50 000 сторінок.
Чорт.
У нашій розмові Керрі Еверетт
передусім чітко дала зрозуміти, що її чоловік Емметт
не був на порозі смерті, коли на місто налетів ураган «Катріна».
Місіс Еверетт, чи помирав ваш чоловік,
коли налетів ураган? -Ні.
То його просто не хотіли вивозити?
Гляньмо на це реалістично. Ви на сьомому поверсі.
У вас паралізований чоловік, що важить 170 кг. Чи захочете ви
надриватися, щоб знести його по сходах на перший поверх?
Ви вважаєте, що його вбили через вагу?
Так. Саме так я і вважаю.
Ураган спричинив... -Ну, непогано.
Позови проти «Тенет» і Меморіальної набувають розголосу.
Хто вже подав позови?
Як я знаю, рідні Еммета Еверетта, Еліс Гацлер,
Роуз Севуа і Голліс Алфорд. -Думаєте, це було вбивство?
Так. Я думаю, це було вбивство.
З Нового Орлеана...
Рідні померлих дають інтерв'ю і подають позови.
Це створює не дуже хорошу для нас атмосферу.
Те, що вони кажуть – неправда.
Я знаю. Але це ж рідні. Це викликає потужні емоції.
Треба знайти, чим на це відповісти.
Наприклад?
Виступіть у шоу «60 хвилин».
Вони зацікавлені.
Це ваша можливість розповісти все своїми словами.
«60 хвилин»?
Я знаю, що ви сильна і впораєтеся.
Вони можуть мене знищити.
Або, можливо, весь світ побачить це так, як бачу я.
Подумайте про це.
Якщо я говоритиму з ними, мої слова можуть перекрутити.
Ти невинувата, Анно.
Нехай зрозуміють, яка ти.
Нехай зрозуміють тебе.
Що ти дуже турботлива людина, яка не зробила нічого поганого.
Увага, народ.
Цього літа генеральний прокурор приголомшив місто,
коли висунув звинувачення, що четверо пацієнтів
з Меморіальної померли не від хвороби чи жахливих умов.
Сьогодні вперше ми почуємо бачення звинуваченої.
Для мене невимовний стрес сидіти тут
і говорити з вами на національному телебаченні.
Я хочу, щоб усі знали: я не вбивця.
Ви перетворилися з шановної лікарки
на – в очах закону – злочинницю. Як це на вас вплинуло?
Це розбило мені серце,
бо я все життя старалася бути хорошою.
І все своє доросле життя... -Вона дуже переконлива.
Я віддала все, що маю... -Так.
...в душі, на турботу про пацієнтів.
Люди помирали?
Так, люди помирали.
Від хвороб чи від умов?
Ви маєте зрозуміти, що в лікарні були дуже хворі люди.
Було страшенно спекотно,
і в нас не було інструментів, якими ми зазвичай користуємося.
І люди помирали від жахливих умов,
бо вони були недостатньо сильні, щоб їх витримати.
Господи. -Трупів більшало.
Каплиця перетворилася на морг.
Потім почулися постріли. Люди боялися нападу мародерів.
Чи була мить, коли вам здавалося, що ви більше не можете?
Ви не знаєте мене, тому не знаєте, яка я сильна.
Не думаю, що хто-небудь втратив надію.
Скажу вам, що я не втрачала надії,
бо, як лікар-онколог, я дарую надію пацієнтам.
Я і є надія.
Вона також каже, що нездатна на вбивство з милосердя.
Я не вірю в евтаназію.
Я не вірю, що хтось може вирішувати, коли пацієнту помирати.
Однак, я вірю в те, що пацієнтів треба заспокоїти.
І це значить, що ми мусимо подбати, що вони не відчуватимуть болю.
Моя роль, як я казала, допомогти їм позбутися болю.
Доктору Поу й медсестрам
загрожує довічне ув'язнення
й довічна заборона займатися медичною діяльністю.
Саме це...
завдає мені найбільшого болю.
Знаєте, я дуже віддана роботі й люблю її.
Я дуже її люблю. Вона – найкраще, що є в моєму житті.
І те,
що, можливо, я не зможу продовжувати робити те, що найбільше люблю,
на роботі, на якій можу принести багато добра...
це надзвичайно боляче.
Знаєш що? Ми отримали остаточні звіти патологоанатомів.
Зачекай. Можна, я спочатку вип'ю кави?
Звісно ні. -Гаразд.
Беден і Вехт письмово підтвердили
те, що сказали в офісі Міньярда.
З аналізу Бедена: «Дев'ять смертей спричинені отруєнням препаратами».
А Вехт проаналізував 20 смертей
і дійшов висновку, що всі вони спричинені отруйністю ліків.
Ще є додаткові звіти доктора Френка Бреші.
«Дев'ять убивств».
А доктор Джеймс Янґ,
президент Американської академії судово-медичної експертизи,
пише: «Усі ці пацієнти пережили лихі події попередніх днів,
і смерть усіх пацієнтів поверху
за три з половиною години від отруєння ліками – не випадковість».
Це неспростовно.
Та ні. Ніщо не неспростовно.
Вони будуть ставити під сумнів стан трупів
і заяви Фоті про смертельність препаратів...
Але чотири експерти найвищого рівня стверджують, що це вбивства.
Так.
Коли тобі вже буде достатньо, Буч?
Річ не в мені.
Що? Чи я думаю, що їх убили?
Авжеж. Я саме так й думаю.
Але я намагаюся тобі сказати,
що самих тільки доказів мало.
Бо Поу була в «60 хвилинах»?
Так. І вона пречудово виступила.
Телешоу не вплине на розгляд. -Думаєш, це не важливо?
Ні. -Послухай.
Жителі міста захочуть знати,
чому Анна Поу, лікарка-героїня, сяде в тюрму,
чому саме на неї звалять вину за все, що пішло не так.
Знаєш, кого не заарештували?
Нікого – з корпорацій.
Нікого з «Тенет» чи «Лайфкер».
А що з чиновниками?
Чому не заарештували губернаторку Бланко чи мера Наґіна?
Вони ж начальники. Вони за все відповідали!
Ось що нам доведеться подолати.
Послухай, вибач... я просто...
Я просто намагаюся бути реалістом,
щоб ми зрозуміли, як краще вчинити.
І що ти хочеш робити?
Відправимо усі судово-медичні докази Моралесу
й почепимо на них великий червоний бант.
Так і зробимо.
Поздоровляю, Анно. Ти була неймовірна. Краще й бути не могло.
Сподіваюся, ви маєте рацію. -Маю.
Я говорив з різними групами медиків.
Заяви про підтримку так і сиплються.
От послухайте.
Я це щойно отримав від Медичного товариства Луїзіани.
«Наше товариство вважає, що доктор Поу поводилася сміливо
в дуже складних і жахливих умовах,
і приймала рішення, виходячи з інтересів пацієнтів».
Медична громада підтримує вас.
Це надає впевненості.
Мені щойно дзвонив Френк Міньярд, коронер округу.
Він бачив ваше інтерв'ю і хоче з вами зустрітися.
А навіщо мені це?
Це буде корисно. Повірте мені.
СВЯТЕ ПИСЬМО
Як це так, що ми не знайомі?
Я добре знав вашого батька. Я часто заходив до вас у гості.
Ну, нас же було 11 дітей.
Тож, може, я пробігала повз вас, або мене на вас знудило.
Може, таке й було.
Ваш батько був чудовою людиною.
І прекрасним лікарем. -Так.
ФРЕНК МІНЬЯРД, КОРОНЕР
Він добре до мене ставився й радив мене пацієнтам,
коли я починав працювати гінекологом.
Саме через нього я стала лікаркою.
То як ви тримаєтеся?
Чесно кажучи... мені нелегко.
Вірю, що нелегко.
Я трохи уявляю собі, що ви пережили.
Щоб дістатися в центр, у офіс, під час урагану
я брів у воді, плив, мене підвозили човнами.
Який жах.
Я застряг там на чотири дні.
Як високо тоді цінуєш їжу й воду. -Так.
Уночі я не міг спати через звуки пострілів.
Ми теж їх чули.
Люди, які тут не були... Вони просто не розуміють.
Не розуміють. -Ні.
Моя робота – не лише обстежувати трупи. Це будь-хто може.
Я намагаюся зрозуміти, чому сталося те, що сталося.
Зрозуміти учасників подій. Зустрітися з ними, якщо можна.
Те, що тепер говорять про наше місто – жахливо.
Я цілком з вами згодна.
Я обстежив понад 650 загиблих від урагану.
Шістсот п'ятдесят. І це лише тут, у Новому Орлеані.
У голові не вкладається.
Я дякую Богу, що не був у тій лікарні,
не був серед тих, хто мусив приймати рішення.
Хай Бог благословить вас за вашу роботу.
Дякую. Дякую.
Гурт Green Day – на радіо WVXT Baton Rouge,
де живе чудова рок-музика.
А тепер – місцеві новини.
Коронер Нового Орлеана Френк Міньярд зранку заявив,
що не виявив жодних доказів убивства
у справі з 45 трупами, які знайшли минулого року
в Меморіальній лікарні після урагану...
Алло.
Чув заяву Міньярда?
Так, щойно почув.
Як це – нема доказів?
Я казав тобі, він робитиме, як вважає правильним.
Це ж маячня! -Ти зараз де?
Їду в Новий Орлеан.
Ні... Вірджиніє, ні, ні...
Чорт!
Вибачте! Гей! Вам сюди не можна.
НЕМА ДОКАЗІВ УБИВСТВА
Як ви могли? Чому ви так сказали?
Тепер у доктора Поу потужна підтримка.
Публічна заява про вбивство не просто струсне те, що вже вляглося.
Вона нашкодить нашому місту.
А що буде з містом, якщо люди дізнаються, що ви приховали правду?
Скажіть мені дещо, міс Райдер.
Що буде наступного разу під час урагану? А після нього?
Бо урагани ще будуть, це точно.
Що буде, коли медперсонал не захоче йти в лікарні?
Не буде ні лікарів, ні медсестр.
Бо вони боятимуться, що як помиляться в надзвичайній ситуації,
то їх вважатимуть злочинцями.
Що тоді буде з нашим містом?
Ви кажете, що лікарі погрожуватимуть жителям міста?
Тим, що покинуть роботу?
До речі, це не ваша робота.
Вибачте, але я не згоден.
Уже 31 рік моя робота – робити так, як найкраще для міста.
Ваша робота, справжня робота –
робити висновки, виходячи з наукових фактів, з доказів.
То робіть же свою роботу.
Робіть те, що мусите.
Здалеку це місто схоже на інші американські міста,
але, відвідавши Новий Орлеан тепер, ви побачите масштаб зради.
Президент обіцяв найпотужнішу програму відбудови в історії,
але завітайте в найбідніші райони
й ви не побачите там жодних ознак державної допомоги.
Дев'ятий округ, як і інші бідні, здебільшого чорні, райони міста,
буквально покинули гнити.
А ще вражає те,
як мало людей тут лишилося, щоб спитати їх про майбутнє.
Нижній дев'ятий округ втратив понад 10 000 жителів.
Тут лишилося всього сім відсотків колишнього населення.
Це дуже несправедливо. Я думаю, що це несправедливо.
Не знаю, скільки ще я витримаю. Може, зберуся й поїду звідси.
Ого. Пригощаєш випивкою. Ну ти даєш.
Дякую, що приїхав.
Що сталося?
Буч...
Я так більше не можу.
Я розумію політичний аспект справи. Я не дурна.
Але я не розумію, як можна так далеко відходити від фактів.
І я просто... Не можу більше цього терпіти.
Послухай, я сказав зайве. У нас чудове обвинувачення.
Ні. Ти мав рацію.
Тут мають значення не лише факти, а й багато іншого.
Мені треба це усвідомити.
Треба було тебе послухати, але...
тепер, коли я бачу, куди прямує цей потяг – я зійду,
щоб не збожеволіти. -Ні, Вірджиніє.
Ні. Я не ти.
Я просто...
Я не можу не сприймати це дуже особисто.
Це крає мені серце.
Я раділа кожній хвилині роботи з тобою, Буч.
Але я більше не можу.
Можна, я посперечаюся? -Прошу, не треба.
Мені й так важко.
Ми були чудовою командою.
18 МІСЯЦІВ ПІСЛЯ УРАГАНУ «КАТРІНА»
20 ЛЮТОГО 2007 РОКУ
КОРОНЕР ФРЕНК МІНЬЯРД
Сер, на вас чекають.
Дякую, сонечко.
Дякую всім, що прийшли.
Я хочу уточнити свою попередню заяву.
Коли я сказав, що не побачив доказів убивств
у розслідуванні по Меморіальній лікарні,
я не мав на увазі, що пацієнти
Меморіальної померли не через убивство.
Це ще з'ясовується і стане предметом дальшого розслідування
й мого виступу перед великим журі.
Дякую.
НАЖИВО: ПРЕСКОНФЕРЕНЦІЯ КОРОНЕРА МІНЬЯРДА
Як можна казати одне, а потім щось абсолютно інше?
Не знаю.
...тепер каже, що не виключає убивства.
Піду попрацюю.
Мила, може, трохи відпочинеш?
І що мені робити? Сидіти й чекати на результат, на який не можу вплинути?
Ні. Але, може, поїдемо в подорож?
Давай. Лише ми вдвох. Поїдемо у Флориду.
Щоб хтось сфоткав, як я сиджу на пляжі й розслабляюся?
Вінсе, я знаю, ти хочеш, як краще, але це не для мене.
Це... Ти мене знаєш.
Мені треба чимось займатися. Так я зберігаю здоровий глузд.
Можете сісти.
Доброго ранку. -Доброго ранку.
Леді й джентльмени, вас обрали
членами цього особливого великого журі округу Орлеан.
Вам наведуть докази
й скерують у прийнятті рішення
працівники офісу окружного прокурора.
Це не судовий розгляд.
Ви не почуєте пристрасних виступів обох сторін.
Натомість офіс окружного прокурора
надасть вам інформацію, яку вони зібрали в цій справі.
Ми розповімо, що робити, і ви, коли будете впевнені, винесете вердикт.
Вам заборонено розповідати про те, що тут діється. Це зрозуміло?
Так, Ваша честь.
Тоді ваша служба розпочалася.
Ми будемо знати аж тоді, як ухвалять рішення.
Те, що робиться за зачиненими дверима – цілковита таємниця.
Якби мене попросили придумати вишукані тортури,
я б придумала це.
Так.
Хай там який буде вирок, цей суд мене знищить, Ріку.
Що мені робити?
Увага.
Це Мая.
Їй 49 років, у неї рецидив глоткової карциноми.
Робота займе багато часу,
і я прошу від вас зосередження.
Добре.
З Божою поміччю зробимо для неї, що зможемо.
Амінь.
Докторе Поу, сьогодні ви були надзвичайні.
Ми всі сьогодні добре попрацювали.
Хочу сказати, що я внесла гроші у фонд вашого захисту.
Моніко. Дякую.
Я хочу бути такою, як ви.
І я молюся за вас.
Дякую. Я теж за себе молюся.
23 МІСЯЦІ ПІСЛЯ УРАГАНУ «КАТРІНА»
24 ЛИПНЯ 2007 РОКУ
Шановні присяжні, з поверненням.
ЛЮДСЬКІ ЗАКОНИ ПІДКОРЯДКОВУЮТЬСЯ БОЖЕСТВЕННОМУ
Майкл Моралес, представляє штат Луїзіана.
Ваша честь, велике журі ухвалило рішення.
У справі Анни Поу
вас попросили розглянути обвинувальний акт з десяти пунктів.
Один – убивство другого ступеня,
дев'ять – змова вчинити вбивство другого ступеня.
Що ви вирішили?
По всіх десяти пунктах вказано: «Немає підстав для судового розгляду».
Це так?
Так, Ваша честь.
Що ж. Цю справу і вашу службу завершено.
Маємо новини по суперечливій кримінальній справі.
Велике журі не підтримає обвинувачень
хірургу, підозрюваній у вбивстві чотирьох смертельно хворих пацієнтів.
Велике журі вирішило не підтримувати кримінального обвинувачення проти неї.
Анно.
Тебе не обвинуватять.
По жодному пункту. -Дякую, Боже.
Господи. Боже, дякую. -Що? Нічого?
Дякую, Боже.
Нічого?
Ні.
Окружний прокуроре Джордан.
Що ви думаєте про рішення журі?
Я згоден з великим журі. Дякую.
Містере Моралес, прокоментуйте!
Візьміть примірник.
Ви побачите, що судмедексперти з різних куточків країни
дійшли висновку, що розглянуті смерті в Меморіальній лікарні
були вбивствами.
Якщо це так, сер, чому велике журі не підтримало обвинувачень?
Бо вони не чули виступів жодного з цих судмедекспертів.
А чому? -Спитайте в окружного прокурора.
Ви вважаєте, що справедливо судити доктора Поу за рішення,
які вона прийняла в тих неймовірно жахливих умовах?
Я відмовляюся припускати,
що будь-які умови виправдовують убивство.
Яка цінність людського життя?
Які умови можуть виправдати вбивство?
Такі питання порушує ця справа?
Отже – ні. Я в жодному разі не вважаю,
що велике журі ухвалило правильне рішення.
Буч.
Усе гаразд?
Так. Усе добре.
Милий, я знаю, що ти не любиш обговорювати справи,
але... співчуваю, що не вийшло по-твоєму.
Та лікарня не була замінованим
полем бою. Це був прихисток.
Там була їжа й вода. І рятувальні човни.
Хіба хтось відмовився б, щоб його ризикнули знести сходами
чи навіть спустили з вікна, ніж зовсім нічого не робили?
Чому його не спробували вивезти?
Якщо ти лікар – ти вирішуєш, хто живе, а хто помирає?
Якщо хочеш ввести пацієнтам
кінську дозу морфіну і верседу –
чи тобі таке вирішувати?
І як можна ігнорувати той факт,
що інші евакуювали пацієнтів,
поки ти «заспокоювала»?
Бідні люди.
Вони й гадки не мали, що з ними діється.
Вони не могли себе захистити.
Це дуже боляче, Лін. Це дуже боляче.
Розумію.
Хотіла повернути вам оце.
Якби ж то ми попрацювали для вас краще.
Це не ваша вина.
Доктора Поу підтримують усі можновладці.
Емметт. Знаєте, ми любилися зі старшої школи.
Ми познайомилися, коли я шукала кавалера для випускного.
Він був братом мого друга, і я бачила його біля будинку.
Я сказала другові:
«Спитай у брата, чи не піде він зі мною на випускний».
І він пішов.
Емметт.
Він сказав мені: «Дівчино, ти будеш моєю дружиною».
А я йому сказала: «За тебе я б вийшла в останню чергу».
Щоб він відстав.
У ньому було більше любові й ніжності, ніж я бачила раніше.
Жаль, що я з ним не знайома.
На вбивство не поширюється закон про позовну давність.
Я давно чекаю на правосуддя. Можу почекати ще довше.
ДЕПАРТАМЕНТ ЮСТИЦІЇ
Гляньте! Привид минулого різдва.
Так. Досі являюся тобі.
Просто зайшла по речі.
Бачу, ніхто не зайняв твоє місце.
У мене зараз перерва.
Мабуть, ти правильно зробила, що пішла?
Мені від цього не легше.
Вибач, але що, в біса, сталося?
Крім усього іншого... вони не викликали Крісті Джонсон.
Що?
Як це – не викликати свідка вбивства?
І, схоже, незалежні
судмедексперти не давали свідчень.
Що вони собі думали?
Хороше питання.
Але звіти про засідання великого журі назавжди засекречено.
Тож ми не дізнаємося.
Весь час думаю, що ми схибили, коли зосередилися на Поу.
Там була ріка доказів, що текла в певний бік, і ми пішли за нею.
Вона привела нас до Поу.
Так. До видатної, в усіх розуміннях, лікарки. Але вона не видатна.
Проїхали.
Рада, що зустріла тебе, Буч.
І я радий.
Бережи себе, Вірджиніє.
Бувай.
МИНУВ РІК
Леді й джентльмени...
ГОТОВНІСТЬ ДО НС У СФЕРІ ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я
...маю честь
представити вам почесну гостю – доктора Анну Поу.
Так!
Дякую. Я дуже вдячна вам усім.
Дякую. Я хочу зробити усього кілька коротких заяв.
Ніхто з присутніх тут не забуде,
що сталося під час «Катріни».
Кожному з нас є що розповісти.
Те, що випало мені в Меморіальній лікарні...
важко описати словами.
Спека, сморід, відсутність електрики,
хаос – коли ми намагалися евакуювати пацієнтів.
У середу евакуація припинилася. Отак. Припинилася.
Ми не знаємо чому. Нам не сказали.
А в четвер нам сказали,
що всіх треба вивезти до кінця дня.
Після п'яти безсонних днів і ночей ФАНС повідомило:
«Опівдні ми заберемо глісери,
тож евакуюйте всіх, кого зможете, до того.
бо їм більше не можна тут залишатися».
Берегова охорона відправила вертольоти,
але вони прилетіли аж у четвер увечері.
Я скажу про те, чого я не знала.
Вертольоти берегової охорони не літають уночі.
Ми не отримали належної підтримки, щоб евакуювати пацієнтів.
Ані найменшої.
Нас покинули абсолютно самих –
влада округу, штату й федеральний уряд.
Нас покинули.
Я лише лікарка.
Мої обов'язки нібито легкі. І приємні.
Але в реальності це не завжди так.
Я цілком упевнена, що кожен у тій лікарні
зробив усе, що міг, щоб заспокоїти пацієнтів і подбати про них.
Нікого не покинули. Ні про кого не забули.
До всіх поставилися гідно.
І хоч моє життя назавжди змінилося 17 липня 2006 року, в день мого арешту,
я не згадую про ці обставини з гіркотою,
бо Господь наш надзвичайний.
І Він послав мені на допомогу стільки людей.
Послав друзів...
рідних, пацієнтів,
медсестр, інших лікарів.
Багато з вас зараз у цій залі.
Без вас мене б тут не було.
Та мужність і сила, яку ви мені дали –
справжній Божий дар.
Ваша любов і велич Господня –
ось що підіймало мене з ліжка щоранку.
Я вважаю, що мені надзвичайно пощастило
саме завдяки вашій підтримці. І я вдячна вам за це.
Так!
Від щирого серця дякую вам. Дякую.
Дякую.
Привіт, Анно. -Горацію.
Я така рада тебе тут бачити.
Як Вінс?
Добре. Де він?
Он він танцює. -Ясно.
Після минулого року наче з ланцюга зірвався.
Уявляю.
Це якийсь сюрреалізм.
Сюрреалізм.
Інакше й описати не можу.
Анно, ФАНС не забирала в нас глісерів.
Ними керували волонтери.
І вони не могли нас попередити, бо телефони не працювали.
І ти знаєш, що вертольоти берегової охорони літали уночі.
У них були прилади нічного бачення.
Вони рятували всіх, кого могли.
Річ не в тім, що берегова охорона не хотіла врятувати пацієнтів.
Горацію. Вони не літали вночі.
Спитай Вінса. Він пілот.
Анно, я ж був у Меморіальній.
Тільки тому, що ти щось так пам'ятаєш, не значить, що це правда.
Господи.
Бажаю тобі успіхів.
МЕМОРІАЛЬНА ЛІКАРНЯ ГРУПА «ТЕНЕТ»
МЕМОРІАЛЬНА ЛІКАРНЯ
ДОКТОР АННА ПОУ ПРОДОВЖУЄ ПРАЦЮВАТИ ЛІКАРЕМ
У НОВОМУ ОРЛЕАНІ.
ДОКТОР ПОУ І ЇЇ АДВОКАТ СПРИЯЛИ НАПИСАННЮ ЗАКОНОПРОЄКТІВ,
ЯКІ ЗАХИЩАЮТЬ МЕДПРАЦІВНИКІВ У НАДЗВИЧАЙНИХ ОБСТАВИНАХ
ВІД ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ.
ЇХ ПРИЙНЯЛИ ОДНОСТАЙНО.
У ЦИВІЛЬНИХ ПОЗОВАХ ПРОТИ ДОКТОРА ПОУ Й ІНШИХ,
ПОДАНИХ ТРЬОМА СІМ'ЯМИ, В ТОМУ ЧИСЛІ ЕВЕРЕТТАМИ,
СТОРОНИ ДІЙШЛИ ЗГОДИ ПРО НЕРОЗГОЛОШЕННЯ
УМОВ УГОДИ.
НІКОМУ З МЕМОРІАЛЬНОЇ НЕ ВИСУНУЛИ ОБВИНУВАЧЕНЬ
ЗА ТЕ, ЩО СТАЛОСЯ ПІСЛЯ УРАГАНУ «КАТРІНА».
У 2006 РОЦІ АРМІЙСЬКИЙ ІНЖЕНЕРНИЙ КОРПУС ВИЗНАВ,
ЩО ПОМИЛКИ В ПРОЄКТУВАННІ Й БУДІВНИЦТВІ
ПРИЗВЕЛИ ДО ПОВЕНІ ПІСЛЯ «КАТРІНИ».
У 2018 РОЦІ АРМІЙСТКИЙ ІНЖЕНЕРНИЙ КОРПУС ЗАВЕРШИВ
БУДІВНИЦТВО НОВОЇ МЕРЕЖІ ДАМБ НАВКОЛО НОВОГО ОРЛЕАНА
ВАРТІСТЮ 14 МІЛЬЯРДІВ ДОЛАРІВ.
ЧЕРЕЗ ЗРОСТАННЯ РІВНЯ МОРЯ Й ОСОБЛИВОСТІ ҐРУНТУ
СИСТЕМУ ТРЕБА БУДЕ ОНОВИТИ НА ПОЧАТКУ 2023 РОКУ.
ПРІОРИТЕТИ В РАЗІ ВИНИКНЕННЯ НАДЗВИЧАЙНИХ СИТУАЦІЙ
ДОСІ НЕ ВИЗНАЧЕНО.
ПРИСВЯЧУЄТЬСЯ ВСІМ, ХТО ЗАЗНАВ СТРАЖДАНЬ І ВТРАТ
ВІД УРАГАНУ «КАТРІНА» Й ПОДАЛЬШИХ ПОДІЙ.
А ТАКОЖ СТІЙКОМУ ДУХУ НОВОГО ОРЛЕАНУ.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко