On miloval život.
Nepopírám, že Emmett měl zdravotní problémy,
ale nenechal se tím zdeptat.
Žil s radostí.
Emmett...
Díky němu si člověk vážil toho, jaké má štěstí.
I když byl upoután na lůžko,
dokázal žít lépe než většina lidí, co nohy používat může.
Moc rád se smál. Měl rád lidi.
Je mi líto, že jste o něj přišla. Vážně.
Já o něj nepřišla. Oni mi ho vzali.
Nezmínil se Emmett o tom, co se v LifeCare dělo?
Mluvila jste s ním v ten čtvrtek?
Vybil se mu mobil.
Snažila jsem se mu dovolat ve středu a ve čtvrtek.
Předtím říkal,
že to tam je trochu blázinec, ale nijak to dál nerozebíral.
Abych se o něj nestrachovala.
Vtipkoval o tom, co měl k snídani.
Prý měl tuňáka z konzervy, krekry
a nakládanou zeleninu.
Prý to bylo vynikající.
To byl můj Emmett. Byl to bojovník.
A že by umřel jenom tak sám od sebe?
To nedává smysl.
Vůbec. Ani trochu.
Broďte se vodou.
PĚT DNÍ V NEMOCNICI MEMORIAL
Broďte se vodou, děti.
Broďte se vodou.
Broďte se vodou, děti.
Broďte se vodou.
Bůh tyto vody rozbouří.
Člověk šel dolů k řece.
Šel dolů k řece, Pane.
Člověk šel dolů k řece.
Pomodlit se tam šel.
Broďte se vodou.
Broďte se vodou, děti.
PODLE KNIHY OD SHERI FINK
Broďte se vodou.
Bůh tyto vody rozbouří.
TO SI NIKDO NEUMÍ PŘEDSTAVIT
33 DNÍ PO HURIKÁNU KATRINA
1. ŘÍJNA 2005
Dobrý den, vzpomínáte si na nás? - Ano.
Mám pro vás to povolení.
Máte tam svoje lidi? - Ano.
Tak ať jdou ven.
Hej, Remy. - Hej.
Ať jdou všichni ven.
Musíte tady zůstat, dokud neskončíme, rozumíte?
Děkujeme.
Tak, vážení, rozejděte se a zdokumentujte to.
Provedu. - Provedu.
Na ten pach smrti si nikdy nezvyknu.
Jo, proto mám ráda účetnictví.
Říkali, že neměli jídlo a vodu.
Až na ty hromady balení vod vyrovnaných až po strop.
Všude samý konzervy.
Opatrně, tudy nejde projít.
Lékárna je zamknutá, ale dostaneme se tam.
Sleduj.
Tři recepty na morfium, co podepsala Anna Pouová.
Hele.
Tohle našli v sedmém patře.
O tom mluvil Nakamaru.
Vím, že nemám být překvapený.
Ale vždycky mě zase něco překvapí.
Čtyři svědci se shodli na stejných událostech.
Pouová šla do sedmého patra a pozabíjela tam pacienty.
Našli jsme stříkačky, farmaceutika a jméno Pouové na receptech.
Myslíš, že to nestačí? - Ne.
Dva svědci vypověděli, že jim Pouová sdělila,
že dá pacientům smrtelnou dávku.
Vždyť ti doktoři a sestry šli do té nemocnice dobrovolně.
Pak tam zůstali pět dní v těch nejhorších podmínkách.
Proč by jim ubližovali záměrně?
Proč by je zabíjeli? - Ale máme důkazy.
Musíme prokázat, že Pouová a ty dvě sestry to těm pacientům píchly
a taky to, že je tím chtěly zabít.
Potřebujeme očité svědky.
Někoho, kdo to viděl.
Francisi, Vince by tenhle víkend mohl. Tak mu prosím zavolej.
Jak vám je, paní Allenová? - Docela dobře.
Docela? - No, nechci to zakřiknout.
No, můžete si křičet, jak chcete. Tohle vypadá skvěle.
Díky, paní doktorko. - Není zač.
Musím si od vás vzít ten recept. - Dcera vám ho dnes donese.
To mám radost, drahá.
Dobrota.
Je to fakt vynikající.
Jedna moje pacientka mívala restauraci v St. Claude.
To je tajný rodinný recept.
Aha.
A v čem to tajemství spočívá?
To ti nemůžu říct.
Nemůžeš, jo?
Lékařské tajemství.
Pane jo.
Ta ženská je prostě...
Je to veliká bojovnice.
Jo. Je fantastická.
Co ta nová práce?
Je tam toho tolik, aby tě to rozptýlilo?
Na chirurgii jo.
Ale když je chvíli klid...
Ptáš se, jestli mám obavy?
Jistěže mám.
Jo, chtěl bych vědět, co mají za lubem.
Jestli tě prošetřují, nebo ne.
Upřímně, Vinci...
Mám pocit, že mě odsoudí neprávem.
Proč by to dělali?
Protože se tam všechno posralo a na někoho se to hodit musí.
Anno, víš vůbec, jak máš skvělou pověst?
Ani náhodou tě... To se prostě nestane.
Akorát jsem se snažila lidem pomoct.
Já vím. Znám tě.
Koukni, Bůh je dobrotivý, ne?
Hlídá nás. Má s námi nějaký plán.
Pravda zvítězí.
Chtěla bych tomu věřit. Opravdu.
Znáš Franka Minyarda? - Ne.
Nosí kovbojský boty a hraje v jazzové kapele na trumpetu.
Je fakt zajímavej.
Žádný typický patolog. - On to není patolog.
Co? Tak jak to, že dělá koronera?
Protože ho zvolili.
Lidi ho mají rádi a pořád ho volí.
Takže on není doktor? - Ale je.
Je to vystudovaný gynekolog.
A to má pracovnu v pohřebním ústavu?
Jo, jenom dočasně. Ta jeho je vyplavená.
KORONER
Promiň, Butchi. Toho nepořádku si nevšímejte.
Museli jsme všechno popadnout a utéct. Tekla nám tam voda.
Říkala jste Virginia, že? - Jo.
Virginie, znáte původ slova koroner?
Neznám.
Byl to právní zástupce monarchy.
To je z Magny charty.
Tehdy byli koroneři důležití činitelé, kteří pracovali pro monarchu.
V dnešní době je však naším úkolem práce s mrtvolami.
Což nás přivádí k těm pitvám, co jsi chtěl, Butchi.
Posaď se.
Máme veliký problém.
Jaký? - Nedokážu určit, zda šlo o vraždu.
Jak to? - Kvůli těm tělům. Jsou k ničemu.
Týden se tam rozkládala v teple.
Nešlo nám ani odebrat vzorek krve.
Já myslela, že léčiva zanechají stopy i v jiných tkáních, jako v játrech, mozku
nebo v tekutinách v břiše.
Vy jste patoložka?
Ne, ale s jedním jsem si povídala. Se dvěma.
Aha, ti ale neviděli ta těla.
Stejně ty vzorky tkání musíme prozkoumat, Franku.
To je přímo nařízení generálního prokurátora.
No tak dobře.
Řeknu mu, co si myslíš.
Vždyť víš, s čím se tu potýkám.
Mám toho nad hlavu.
Ale něco ti řeknu.
Povolám federální pohřebáky, co dělají na katastrofách,
ať si pro ty vzorky přijedou a pošlou je na testy.
Že jsi to ty, Butchi.
Díky, Franku.
Moc si toho vážím.
Zajišťovat důkazy je jeho práce, ne?
Ne náhodně rozhodovat, co dělat a co ne.
Kašli na to. Ty vzorky zajistí.
Je to koroner. To není jeho práce.
Virginie, lékaři ve městě se znají, je to malý rybníček a on je jeho součástí.
Má se soustředit na důkazy a tečka.
Oni ale nebudou nečinně přihlížet, jak se jejich kolegyni děje něco takovýho.
Na to se připrav.
Ahoj, zlato.
Ahoj, jak ses měl?
Docela dobře.
Mluvila jsi dnes s rodinou?
Jo, chvíli jsme klábosily se sestrou.
Co ten tvůj případ?
Nemám žádný zajímavý novinky.
Přinesl jsem ti tvůj skicák.
Třeba tě to motivuje a dostaneš nápad na nový obraz
nebo na nějakýho toho andílka.
Díky, Butchi, ale nemám na to náladu.
Dá se to prodat i do galerie.
To je dobrý, ne?
Třeba už brzo.
Dobře.
Půjdu nám sehnat nějakou večeři.
Je tam kuře s brokolicí. - Dobře.
Haló? - To jsem já. Víš co se stalo?
Chce s námi mluvit někdo z Memorial, ne z LifeCare.
To tu ještě nebylo. A kdo?
Našli jste to.
Jsem Arthur Schafer. - Virginia Riderová.
Bryant King. Těší mě. - Dobrý den.
Tak pojďte dál.
Viděl jsem v televizi reportáž,
jak vyzvedávali ta těla z Memorial,
a nevěřil jsem svým očím, kolik v té kapli bylo mrtvých.
Jak to?
Ve středu jsem u jedné pacientky naznal, že zemřela přirozenou smrtí.
Zanesli jsme ji do kaple a byla tam jako šestá.
Všiml jsem si toho.
Poté na mém patře až do čtvrtka, kdy jsem odjel, nikdo nezemřel.
Jsem si naprosto jistý, protože jsem zesnulé spočítal.
V tu chvíli jsem znal celkový počet mrtvých.
A kolik jich bylo?
Ve čtvrtek jich bylo 20 nebo 21. Tím jsem si jistý.
Dozvěděl jsem se, že našli 45 mrtvých, a říkal jsem si, že přece není možné,
aby mezi mým odjezdem a dalším dnem umřelo tolik lidí.
Kolik nemocnic přichází o 20 pacientů denně?
Někdo by mohl říct, že zemřeli kvůli těm otřesným podmínkám.
Nejel proud a bylo vedro.
Tak často lidé v nemocnicích neumírají ani za špatných podmínek.
Tím to nebylo.
A čím myslíte?
Vím, že se tam něco dělo.
Mluvil jsem s Kathleen Fournierovou. Chodili jsme spolu na medicínu.
Co říkali?
Nejsem si jistá.
A co myslíš, že říkali?
Dobře, ale zůstane to mezi námi, ano?
Mluvili o tom, že odtud nedostanou všechny
a jak tady pacienti trpí a že musí najít způsob, jak to trápení ukončit.
Jestli jsou pacienti v bolestech, musíme jim pomoct.
O tomhle ale nemluvili.
Říkali, že se mají cítit dobře.
Asi o tom nemluvili. - A kdo?
Ewing Cook a Anna Pouová. Mluvili o tom, jak ukončí jejich trápení.
A Anna říkala:
„Jasně. Nic proti tomu nemám.“
Cože?
Říkal jsem si, že to přece není normální, že to není naše práce.
Že máme o lidi pečovat a pomáhat jim.
Věděl jste, co tím myslí, a neřešil jste to?
Pochopte, byl jsem v té nemocnici jeden z mála černošských doktorů.
Pracoval jsem tam chvíli.
Někdo se bál lidí, co byli mimo nemocnici, ale já
to měl naopak.
Bál jste se těch, co byli uvnitř?
Řeknu to takhle.
Říkalo se, že se rabuje, že se znásilňuje, že jsou všude odstřelovači,
že New Orleans ovládají zločinci, a všechno se to vztahovalo k černochům.
Viděl jsem to na rampě u pohotovosti,
když odmítli pomoct lidem mé barvy kůže.
Já jim chtěl pomoct.
Hej, co je? Proč jim nepomůžeme?
Pro ně tady není místo.
Takže jim nepomůžeme?
Viděl jsem, co se děje, a věděl, že toho moc nezmůžu.
Měli zbraně.
Bál jste se, že vás zastřelí? - Ani ne.
Asi by mě přede všemi nezastřelili, ale určitě by mě vyhodili.
Říkám, co si myslím, ale taky vím, kdy mám držet klapačku.
Ale začal jsem šířit informace, co se děje.
To jste dělal jak?
Posílal jsem esemesky.
Komu?
Svému kamarádovi.
Napsal jsem, že nemocnici ovládlo zlo a že chtějí pacientům provést eutanazii.
Zlo? - Už to pro mě nejsou lidi.
Bavíme se o zabíjení lidí, co nic neprovedli.
Nevinných lidí.
To si lidé nedělají.
Vždyť ti... to správné slovo je zmrdi, chtěli zabíjet lidi!
Viděl jste přímo něco, co by tomu nasvědčovalo?
Poslední den na mém patře za mnou někdo přišel.
Asi asistent sestry a povídá...
Pane doktore Kingu.
Nepomodlíte se s námi? - Cože?
Když to řekl, nechápal jsem, o co jako jde.
A pak jsem uviděl Pouovou.
Měla několik desetimililitrových stříkaček s růžovou jehlou.
Na co je měla?
Viděl jste, že by to doktorka Pouová někomu píchla?
Ne, ale měla plno stříkaček
a lidi říkali věci, co by si ani neměli...
Říkali věci, co by si ani neměli myslet.
Došlo mi, že to není normální.
Že tam asi nemám co dělat.
Že se toho nemůžu účastnit.
Kam jdete?
Pryč.
Vy nás opustíte? - Víte, co se tam děje?
Možná to nějak dokážete pochopit.
Ale já ne. Nedokážu je zastavit.
To oni mají zbraně. To oni mají moc.
Pak jste odešel?
Odjel člunem.
Vyložili mě, přebrodil jsem se vodou na suchou zem a došel až sem nahoru domů.
Probíral jste to už s někým?
Začneme momentem, kdy se z pohromy jménem Katrina stala katastrofa.
Kdy lidé začali činit nešťastná rozhodnutí.
Voda a bahno ustupují a na povrch vyplouvají tajemství.
Proslýchá se, že se rozhodovalo o životě a smrti.
Zveřejňujeme jako první, že možná docházelo k eutanaziím.
Objevily se zvěsti, zda se v nemocnici nezvažovala...
PÁTEK 14. ŘÍJNA
...eutanazie pacientů.
Docházelo po Katrině v té nemocnici k eutanazii pacientů,
zatímco ve městě panoval chaos?
EUTANAZIE?
CO SE STALO PO KATRINĚ?
Většina lidí ví, že se tam stalo něco, co nemělo.
Jedna doktorka u sebe měla plno stříkaček.
Nevím, co v nich bylo.
A nevím... Jenom jsem slyšel, jak říkala:
„Dám vám něco, aby vám bylo dobře.“
Bože. To snad ne.
Jeho obavy chápu.
Ale zničí pověst každého doktora, co v té nemocnici kdy pracoval.
Horaci, trochu přeháníš.
To bych neřekl.
Jestli je to, co tvrdí, pravda, tak to je naprosto úděsné.
Něco takového se prostě nedává všanc veřejnému mínění.
Doktorka, kterou pan King nařkl, se několikrát vyjádřila v médiích
a zdůraznila, že lidé v nemocnici měli pocit, že je všichni opustili.
Říkala, cituji: „Udělali jsme maximum, abychom pacienty zachránili.
Vláda nás nechala umírat v domovech, v ulicích i v nemocnicích.
Je možné, že jsme dělali chyby,
ale byla to v tu chvíli nejlepší rozhodnutí.“
Až budou k dispozici nová zjištění, budeme vás informovat.
Paní Isbellová, byla jste v LifeCare hlavní sestrou, že?
Ano.
A ve čtvrtek prvního září,
když do sedmého patra přišli tři lékaři z Memorial...
O co podle vás šlo?
Asi se šli postarat o naše pacienty.
Proč by tam jinak chodili?
Nevím, proto se ptám.
Jestli za tím bylo něco jiného, tak o tom nic nevím.
Psali jste po hurikánu záznamy do karet?
Jaká léčiva jste pacientům podali?
Psali jsme to tak dlouho, jak to šlo.
Nešlo ale zapisovat všechno.
Já u vás byl. Umím si představit, jaké to bylo.
To tedy neumíte.
Ani náhodou.
Hrozně jsme se snažili udržet pacienty naživu.
Chtěla bych vědět, proč trvalo tak dlouho,
než nám někdo přišel pomoct dostat ty pacienty ven.
Proto nám jich tam tolik umřelo.
Co dělala vláda? Proč nám nikdo nepomohl?
Paní Isbellová... - Ne.
Dejte těm lidem, co tam zůstali přes tu bouři, pokoj.
Stejně tak doktorům a sestrám, co se tam starali o pacienty
a snažili se jim ulevit od bolesti. Nechte je na pokoji.
Jsou to hrdinové.
Můžeme si dát pauzu.
Pauzu? Od tohohle?
Tohle nic není.
Já nemůžu spát.
Mám noční můry, ve kterých vidím obličeje pacientů.
A pocit viny, že jsem vybírala pracovníky, co tam se mnou museli být.
Pociťuji bolest za každého mrtvého pacienta.
Vím, že je to náročné, ale vážíme si toho.
Jak se opovažujete sem přijít z pozice lidí, co byli v bezpečí,
a pokoušet se rozhodovat, co bylo správné?
Není to fér.
Prostě není.
Omlouvám se, ale prostě není.
Walkere, chtěl jste mi něco?
Anno, pojďte dál.
Co se děje?
Jsme moc rádi, že vás tu máme.
Velice rádi. To víte. Ale...
Určitě jste viděla ty reportáže na CNN a jinde, že?
Vím o nich.
Ale mám spoustu práce, starám se o své pacienty.
Nemám čas sledovat zprávy.
No, vzhledem k tomu, že se tam hodně zaměřili na vás,
museli jsme něco přehodnotit.
Například to, co se stane, když se nějaká operace nepovede?
Třeba ani ne vaší vinou. To se přece stává.
Kam tím míříte? Prostě to řekněte.
Chtěli bychom, abyste zvážila možnost dát si od operací pauzu.
Kdyby se stalo něco nečekaného,
pro univerzitu by to byla rána, víte? Takže...
Mám přestat operovat?
Jenom chceme, abyste to zvážila.
Budu moct vídat pacienty a mít přístup do nemocnice.
Jasně, akorát chvíli nebudeš operovat.
Je to těžký, ale tak jsme se dohodli.
To je taková ta Pouová, ne?
Jo.
Vidíš? Asi se baví o nás.
Možná. A co?
Jo, asi se nedá nic dělat.
Poslyš, už jsem ti říkal to o Michaelu Youngovi?
Michael byl v Covingtonu na golfu s nějakým chlapíkem
a ten chlapík trefil ptáka.
Trefil ptáka za letu.
Nic se mu nestalo...
Dělala v Memorial.
Tak. Mám tam jít a nahnat jim strach?
Co je?
To by bylo účinný.
Jo. Jsou to dvě starý báby. To myslím zvládnu.
Ty myslíš, že ne? - Chtěla bych jít domů.
Fakt? - Anno?
Pardon. - Lauro.
Jak se máš? - Ahoj.
Ahoj, Lauro.
S Henrym ti chceme říct, že stojíme při tobě.
Myslíme na tebe a modlíme se.
Je to hrozně nefér.
Proti tomu nejde nic namítat.
Kdybychom mohli pomoct, dej nám vědět.
Díky, Lauro. Vážím si toho.
Díky moc. - Měj se.
Budu ti volat. - Díky.
Díky.
To je od ní nekřesťanský...
ŘIDIČSKÝ PRŮKAZ
RECEPT PODPIS LÉKAŘE
Posilnění.
Skvělý. Děkuju.
Řeknu ti největší dnešní zajímavost. - Je teprve osm, už to ničím nepřekonáš?
Ani omylem. - Tak povídej.
Víš o Fredrickovi, bratrovi Pouové? Je z 11 dětí.
To vím.
Je na útěku. Kšefty s drogama.
Je na špici mezi lidma, co hledá protidrogový oddělení.
Je to tak. Na tomhle případu je všechno totálně ujetý.
Moje ranní zprávy nejsou tak osobité, ale máme tu zprávu z toxikologie.
A?
Otestovali vzorky tkání 18 zesnulých pacientů z Memorial.
Devět z nich mělo pozitivní test na přítomnost morfia
a sedm z těch devíti mělo pozitivní test i na přítomnost midazolamu, čili Versedu.
Přesně tohle Nakamaru říkal, že vydal Pouové.
Jo, podle vedoucí laboratoře je přítomnost midazolamu znepokojující.
To je jasný. Podle mě to nejde nijak ospravedlnit.
V kombinaci s morfiem, je to prostě efektivní nástroj k zabíjení.
Ty zprávy nám pomůžou, to jo,
ale u soudu se budou ohánět stavem těch těl.
A tím, že nejde o spolehlivé důkazy.
Co s tím uděláme?
Musí se na to podívat ještě někdo jiný. Nějací odborníci.
Pošleme to těm nejlepším patologům.
PRÁVNÍ ZÁSTUPCE
Obávám se, že se musíme začít připravovat na obhajobu.
Vy víte něco nového?
Bohužel se mluví o tom,
že se kancelář generálního prokurátora zaměřila na vás.
Prokristapána.
Anno, to se zvládne. Poslouchejte mě.
Všechny místní profesionály z oboru přimějeme, aby vás podpořili.
Jinak tady při příštím hurikánu nebude ani jeden doktor.
To musí veřejnost pochopit.
Co budeme dělat?
No, nejdřív bych se chtěl vypravit na takový výlet.
Výlet? - Jo.
Vy, já a ty dvě sestry, co s vámi byly v ten poslední den.
Zajedeme do Memorial.
Vy tam chcete jet? Proč?
Abyste mi vysvětlily, co se tam ten poslední den stalo.
Aby nedošlo k nedorozumění.
Já eutanazii nechci, ale chápu, že by to někdo v určitých podmínkách chtěl.
Jsem katolík.
Je to proti mé víře, ale být mrzák, tak do toho jdu.
Proč ne, je to tvá volba,
ale v Memorial s tím pacienti nesouhlasili.
Přesně tak. Žádný souhlas nikdo nepodepsal.
Co si o tom myslí Linda?
My o mé práci nemluvíme. - Fakt? Nikdy?
Ani ne.
Jak to?
Tak zaprvé nechci, aby nějaký tajemství vykecala prodavači v obchodě nebo tak.
Kdo svěřuje tajemství prodavači?
Nejsme v roce 1955.
Kdyby Linda věděla, do čeho jsem se zapletl, měla by strach,
jestli moc nepracuju nebo jestli to neškodí mému zdraví.
A to teď nemá zapotřebí.
Jak to zvládá?
Nešlo jenom o naši dceru.
Během pěti měsíců
přišla i o tátu a sestřenici, se kterou byly jak sestry.
Je to hrůza.
Ach jo. To si nedokážu představit. Je mi to líto.
No, truchlí si po svém.
A já jí k tomu dávám prostor.
Jak to zvládá Kevin?
Abych pravdu řekla, nejsme na tom teď nejlíp.
Vyhovuje mi, že se můžu soustředit na případ.
Jasně. No hlavně si zachovej odstup.
Moc dřeš. Jsi jak 7-Eleven v lidské podobě.
7-Eleven v lidské podobě.
Nic hezčího jsem od tebe neslyšela.
Prostě si o tebe dělám starosti.
Já o tebe. - Já o tebe víc.
Nemyslím si. Já víc.
Dobře. Vzdávám se.
Musím si jít něco zařídit. Uvidíme se v kanclu, jo?
Dobře. - Tak jo.
Paní Riderová.
Paní Everettová.
Omlouvám se, že vás takhle přepadávám.
Děláte něco ohledně mého Emmetta?
Řešíme to. To vám zaručuji.
A děláte nějaké pokroky?
Ano.
Víte sama, že existují lidé,
co celou tu kauzu chtějí zamést pod koberec.
To nesmíte dopustit.
Nedopustím.
Něco pro vás mám.
Po těch záplavách mi zbyla už jenom tahle.
Vezměte si ji.
Ne, to nemůžu.
Vezměte si ji. Prosím.
Něco vám povím, paní Everettová.
Emmett hraje v našem případu zásadní roli.
Děláme všechno pro to, aby se mu dostalo zadostiučinění.
Hrozně moc mi chybí.
Ničí mě to.
Nikdo nemá právo hrát si na boha a někoho zabít.
Nikdo.
Je jedno kdo.
Díky za váš čas.
Díky za ochotu, pane Nakamaru.
Chtěli bychom po vás, abyste ověřil zbývající zásoby léčiv v lékárně.
Dobře.
Chybí tady morfium, Versed a Ativan.
Co jiná léčiva? - Ta tu jsou.
Existují záznamy, kdo si to tady vzal?
Ano.
Tady je seznam lidí, co ta farmaceutika přebírali.
Můžete mi říct, čí to je podpis?
Anny Pouové. Ano.
Brala si farmaceutika jako poslední.
Bože.
Neumím si představit, jaké to bylo.
Byla to naše práce.
Jste v pořádku?
Já prostě... - Zatraceně.
Když to tady teď vidím, připadá mi to mnohem horší.
Co vám mám ukázat?
Všechno.
Prostě nám řekněte, co jste dělala.
Jak jste lidem pomáhala.
Pacienti, co odletěli vrtulníkem, jezdili tudy.
Po schodech dolů,
skrz ten otvor a na rampu po těchto schodech.
Neuvěřitelné.
Pacienti sem došli, nebo jste je nosili?
Většina byla moc nemocná. Nosili.
Bylo to...
Byl to přímo herkulovský výkon.
Tady je heliport. - Jo.
Roky nepoužívaný.
Je ve špatném stavu, že?
Tady bylo něco jako epicentrum.
Tady je kaple.
Tu určitě znáte.
Jo.
Tady se stalo něco, co by žádná lidská bytost nikdy neměla zažít.
Co to...
Tady nikdo být nemá.
To je doktorka Pouová.
Anna Pouová?
A ty dvě sestry, se kterými byla na sedmém patře.
Ty vole, to si děláš srandu.
Paní doktorko Pouová?
Ano?
Virginia Riderová a Arthur Schafer.
Jsme od generálního prokurátora Louisiany.
Ahoj, Anno.
A já jsem Rick Simmons, právní zástupce paní doktorky.
Pane Simmonsi, měli bychom... - Jistě...
Omluvte nás. Anno.
Tak to je naprosto neuvěřitelný.
Co tady dělají?
To, co my. Ujasňují si, co se tu stalo.
Žádný strach.
Anno, hej.
Poslyšte, soustřeďme se na to, proč tu jsme.
Na ně zapomeňte, ano?
Pojďme se podívat dál.
MINISTERSTVO SPRAVEDLNOSTI
Arthur Schafer.
Pane Schafere, tady Mike Murphy z LifeCare.
Jak se máte?
Dobře. Díky. - Skvělé.
S Kristy Johnsonovou, naší vedoucí fyzikální medicíny, se znáte.
Jo, tu si pamatuji. - Jo, ona...
Chce vám sdělit něco víc.
Chce se s vámi opět setkat.
Dobře, můžeme to domluvit.
Dobrý den, Walkere.
Anno.
Chtěla bych zpátky do práce.
Toho si vážím.
Ale přece víte, že v nemocnicích vládne byrokracie a všechno hrozně trvá.
Já myslela, že ji řídíte vy.
Mí pacienti ty operace potřebují.
A teď není zrovna přebytek otolaryngologů, co mají ruce v kapsách.
To si uvědomuji.
Vždyť mě z ničeho neobvinili.
To si uvědomuji taky.
Zajímalo by mě, jestli jste četl, jaké má LSU Healthcare Center poslání.
Píše se tam o tom, že naprostým základem je péče,
kterou vykonávají profesionálové v oboru.
Já to četl. Já to napsal.
Hezky formulováno. - Děkuji.
No dobře, uvidím, co se dá dělat, abyste se mohla vrátit na operační sál.
Děkuji vám, Walkere.
Děkuji vám.
Jsem jediný doktor, který ty důkazy zkoumal?
Ne, zaslali jsme to spoustě externích odborníků.
Takže, pane doktore Badene, na co ty důkazy ukazují?
Na vraždu.
Ve všech případech? - Ano.
I s ohledem na stav těl? - Ano.
Všech devět případů, co jsem viděl, bych označil za vraždu.
Díky za váš čas, pane doktore.
Díky.
Je tu Kristy Johnsonová.
Šla jsem s doktorkou Pouovou k pokoji pana Everetta.
Víte, o kom mluvím, že? Byl to pacient při vědomí.
Ano, víme o něm.
Řekla mi, že mu chce něco dát.
Chci mu říct, že...
Chci mu dát něco, co mu pomůže proti tomu točení hlavy.
Co myslíte?
Nevím. Asi proč ne?
Zvládnete to? Mám tam jít s vámi?
Kdepak, to je dobrý.
Emmett Everett nebyl jediný.
Zavedla jsem Pouovou a ty sestry i k dalším pacientům.
Byla jsem u toho, když jim to píchly.
Držela jsem pacienty za ruku. Modlila jsem se.
Byla jste svědkem, jak jim to Pouová píchla?
Ano.
Pamatujete si komu?
Wildě McManusové.
Viděla jste, jak jí to píchla?
Ano.
Vypovíte to u soudu? - Ano.
Když jsem odcházela chodbou, zaslechla jsem Pouovou říkat...
Mohla mluvit o panu Alfordovi,
ale asi mluvila o paní McManusové.
Říkala...
„Musela jsem jí dát tři dávky.
Hrozně kladla odpor.“
Nebo něco takového.
Pardon, že mi trvalo vám to říct. Je to prostě... strašně náročné.
Můžu na vzduch? - Samozřejmě.
Oznámil jsem to generálnímu prokurátorovi, chce zatýkat.
Můžeme toho udělat víc, ale on už nechce čekat.
Lidi začínají měnit názor.
Jak to myslíš?
Všichni z oboru.
Doktoři brání doktory a sestry sestry.
Však uvidíš.
Pouová si to nezaslouží. - To neznamená, že to lidi neudělají.
Však uvidíš. Jdeme píchnout do hnízda.
Jistě, provedu.
Jedu s nimi pro Landryovou a Budovou. Ty pro Pouovou.
Dáš to?
Jo.
11 MĚSÍCŮ PO HURIKÁNU KATRINA
17. ČERVENCE 2006
Při každém zatýkání si říkám:
„Když u někoho zaklepu, vždyť mu změním život.“
Včera jsem ale spala jak dudek.
Tak zlom vaz. Ahoj.
Jdeme. - Odjezd.
Policie Louisiany! Otevřete!
Státní policie! Otevřete!
Jste Anna Pouová?
Ano, jsem.
Máme na vás zatykač za čtyři případy vraždy druhého stupně.
Máte doma nějaké zbraně?
Ne.
Musím vás prošacovat.
Je tu ještě někdo? - Ne.
Kam mě odvezete?
Tady zapíšeme informace a pak do věznice v New Orleans.
Co mí pacienti ve vážném stavu?
Nemůžu je opustit.
Čekám na důležité výsledky testů.
Může vás někdo zastoupit?
Ano, ale...
Budete mít možnost jim zavolat.
Byla jsem celý den na sále. Můžu se aspoň převléknout?
Jistě.
Musíte tady stát? Nemůžete počkat vedle?
To nemůžu.
Sundejte si šperky a vezměte si jen řidičský průkaz.
Šperky nemám a řidičák je v...
Nesahejte na to.
Ten řidičák.
Je v peněžence.
Dobře, sdělím vám, jaká máte práva.
Máte právo nevypovídat a vše, co řeknete, může být použito proti vám.
Máte právo na právníka.
Jestli si ho nemůžete dovolit, někoho vám přidělíme.
Podepište, že jste s tím byla seznámena.
Chcete odpovídat i bez právníka?
Ne.
Už vycházejí ven.
Dobrotivý bože...
veď nás a stůj při nás.
Pomoz ostatním, aby nevěřili lžím.
Pomoz těm, co jsou proti nám, aby poznali pravdu.
Prosím tě, Pane, poskytni nám útočiště a pomáhej nám.
Posilni nás, abychom přečkali tyto útrapy
a křivdy.
Zaveď nás ke své dobrotivosti a svému světlu.
Amen.
Překlad titulků: Karel Himmer