Той обичаше живота.
Не отричам, че Емет имаше здравословни проблеми,
но не им се даваше.
Страстно желаеше живота.
Емет...
Той те караше да оцениш късмета си.
Защото, макар и на болнично легло,
беше по-пълен с живот от мнозина, които могат да ходят.
Обичаше да се смее. Обичаше хората.
Съжалявам, че сте го изгубили. Наистина.
Не съм го изгубила. Беше ми отнет.
Емет спомена ли какво се случва в "Лайфкеър"?
Говорихте ли последния четвъртък?
Телефонът му вече не работеше.
Опитах се да се свържа с него в сряда и четвъртък.
Преди беше споменал,
че е малко напрегнато, но само между другото.
Не е искал да ме тревожи.
Дори се шегуваше какво бил ял на закуска.
Каза, че хапнал консерва риба тон с крекери
и разядка.
Било много вкусно.
Моят Емет. Боец беше той.
Да се даде току-така на смъртта?
Няма никаква логика.
Абсолютно никаква.
Нагазете във водата.
Нагазете във водата, чеда.
Нагазете във водата.
Нагазете във водата, чеда.
Нагазете във водата.
Бог ще я накара да бушува.
Човек отиде при реката.
Човек отиде при реката, Боже.
Човек отиде при реката,
отиде милост да измоли.
Нагазете във водата.
Нагазете във водата, чеда.
ПО КНИГАТА НА ШЕРИ ФИНК
Нагазете във водата.
Бог ще я накара да бушува.
Бог ще накара водата да бушува.
НИКОЙ НЕ ЗНАЕ КАКВО СЪМ ПРЕЖИВЯЛ
МЕМОРИЪЛ
33 ДНИ СЛЕД УРАГАНА "КАТРИНА"
1 ОКТОМВРИ 2005 Г.
Как сте, помните ли ни? - Да.
Носим съдебната заповед.
Има ли други хора вътре? - Да.
Изкарайте ги навън.
Реми! - Момчета.
Изкарай всички!
Трябва да останете тук, докато не приключим работата. Ясно ли е?
Благодаря.
Разпръснете се и опишете всичко, което виждате.
Разбрано.
Никога няма да свикна с миризмата на смърт.
Затова обичам счетоводството.
Мислех, че не е имало храна и вода.
Да, като изключим бутилките, натрупани до тавана.
Пълно е с консерви.
ЛАЙФКЕЪР
Внимавайте, насам е затворено.
Складът за лекарства е заключен, ще го разбием.
Виж това.
Три рецепти за морфин, подписани от Ана Поу.
Открили са това на седмия етаж.
Точно както го описа Накамару.
Уж никога не се изненадвам.
Но ето че съм изненадан.
Четирима свидетели твърдят едно и също.
Поу се е качила на седмия етаж, за да евтаназира пациенти.
После намираме спринцовки, шишенца и рецепти с името на Поу.
Не е ли достатъчно? - Не.
Поу е казала на двама от свидетелите, че смята да приложи смъртоносна доза.
Лекарите и сестрите по свое желание са останали в болницата.
Стояли са там пет дни в ужасяващи условия.
Как може нарочно да са навредили на пациентите?
Да ги убият! - Но фактите са си факти.
Трябва да докажем, че Поу и сестрите са инжектирали пациентите
с намерение да ги убият.
Нужен ни е свидетел.
Някой, който ги е видял.
БАТЪН РУЖ
Франсис, Винс каза, че приема предложението за уикенда, обади му се.
Как сте днес, г-жо Алън? - Добре.
Добре? - Да не ми е уроки.
Никакви уроки. Раната изглежда идеално.
Благодаря. - Моля.
Но искам онази рецепта. - Дъщеря ми ще я донесе днес.
Късметлийка съм аз, приятелко.
Вкусно е.
Много вкусно.
Моя пациентка е имала ресторант в Сейнт Клод.
Това е тайната рецепта на семейството й.
Добре.
И каква е тайната?
Не мога да ти кажа. - Така ли?
Информацията е поверителна.
Тази жена... Милата.
Истински боец е.
Прекрасна душа.
Как е новата работа?
Успява ли да те поразсее?
Докато оперирам.
Но в спокойните моменти...
Дали съм притеснена?
Да, естествено.
Да можехме да разберем какво правят.
Разследват ли те, или не?
Честно казано...
Струва ми се, че ще стана изкупителна жертва.
Защо? Откъде-накъде?
Защото всичко отиде по дяволите и някой трябва да понесе вината.
Ана. Имаш ли изобщо представа колко високо си ценена?
Няма начин... Не очаквам нищо такова.
Просто се опитвах да помогна на хората.
Знам. Познавам те.
Виж, Бог е добър. Нали?
Бди над нас и знае какво цели.
Истината ще победи.
Иска ми се да вярвам. Много ми се иска.
Виждала ли си Франк Минярд? - Не.
Носи каубойски ботуши и свири на джаз тромпет в квартала.
Голям образ.
Не е типичният патолог. - Той не е такъв.
А как е станал главен съдебен лекар?
С избори.
Хората го харесват и го преизбират.
Значи не е лекар? - Лекар е.
Гинеколог.
И работи в погребален дом?
Временно. Сградата им беше наводнена.
СЪДЕБНА МЕДИЦИНА НЮ ОРЛИЙНС
Извинявай за бъркотията, Буч.
Наложи се да си съберем багажа набързо, когато се наводнихме.
Вирджиния, така ли? - Да.
Вирджиния, знаеш ли защо са ни наричали "коронери"?
Нямам представа.
Защото сме служили на короната.
Терминът е от Магна Харта.
Навремето коронерите са били много важни кралски служители.
Естествено, в днешно време се занимаваме главно с трупове.
Д-Р МИНЯРД СВИРИ И ПЕЕ
Така стигаме до твоите аутопсии, Буч.
Сядай.
Имаме голям проблем.
Какъв? - Не мога да ти кажа дали са убити.
Защо? - Защото телата са безполезни.
Разложили са се за седмица в жегата.
Дори кръвна проба не успяваме да вземем.
Доколкото знам, медикаментите оставят следи в черния дроб, мозъка,
дори в течността, събрана в корема.
Патолог ли сте?
Не, но говорих с един. Всъщност с двама.
Те не са виждали труповете.
Въпреки това трябва да вземем тъканни проби, Франк.
Нареждането е на самия главен прокурор.
Добре.
Ще му кажа мнението ти.
Нали разбираш в какво положение съм? Свръхнатоварен съм.
Но знаеш ли какво?
Ще изискам федерален съдебно-медицински екип
да вземе пробите и да ги прати за анализ.
Само заради теб, Буч.
Благодаря, Франк.
Много съм ти благодарен.
Работата му не е ли да събира улики?
А не своеволно да решава какво да се прави?
Не се тревожи, ще получим пробите.
Той е патолог, а не арбитър.
Виж, Вирджиния, медицинската общност тук е малка и сплотена,
а Минярд е част от нея.
Трябва да търси уликите, точка.
Хората в бранша няма да гледат безучастно как техен колега стои на мушката.
Бъди подготвена за това.
Здравей, скъпа.
Здравей, как мина днес?
Добре.
Говори ли с твоите хора?
Да, побъбрих си малко със сестра ми.
Как върви разследването? - Няма нищо интересно за отбелязване.
Донесох ти скицника.
Може да те вдъхнови да нарисуваш нещо ново.
Някое ангелче.
Благодаря, Буч, но просто не ми се рисува.
Хубаво. Продават се добре в галериите.
Това също е добре, нали?
Може би скоро.
Добре.
Ще стопля нещо за вечеря.
Има пиле с броколи. - Добре.
Ало? - Аз съм. Познай.
Човек от "Мемориъл", не от "Лайфкеър", иска да говори с нас.
Виж ти, кой?
Открихте ме.
Артър Шейфър. - Вирджиния Райдър.
Брайънт Кинг, приятно ми е.
Заповядайте.
Обадих ви се, защото гледах репортаж за извозването на трупове от "Мемориъл"
и чак не можах да повярвам колко много са откритите в параклиса.
Защо?
Защото в сряда почина един пациент от естествена смърт.
Пренесохме го в параклиса и с него станаха шестима.
Обърнах внимание.
След това никой не е умирал на втория етаж до напускането ми в четвъртък.
Заклевам се в живота си, защото ги броях наум.
Знам колко бяха починалите дотогава.
Каква беше бройката?
В четвъртък - 20 или 21. Сигурен съм.
И когато разбрах за 45-те трупа,
си казах, че не е възможно толкова хора да са умрели до следващия ден.
Колко болници губят по 20 пациенти на ден?
Възможно е да е заради ужасните условия.
Липсата на ток, адската жега...
В болница хората не мрат така дори при тежки обстоятелства.
Не е това причината.
Тогава каква е?
Знаех, че става нещо.
Говорих с Катлийн Форние. Бяхме състуденти в медицинския факултет.
Какво говореха?
Не съм сигурна.
Добре де, какво чу?
Ще ти кажа, но да си остане между нас.
Говореха как няма да успеем да изведем всички,
а пациентите страдат и трябва да ги избавим от мъките им.
Нормално е да им помогнем, ако ги боли.
Друго имаха предвид.
Само избавление.
Така ми се стори. - Кои бяха?
Юинг Кук и Ана Поу. Говореха как да сложат край на мъките им.
И чух Ана да казва:
"Готова съм да го направя".
Какво?
Помислих си:
"Това не е нормално. Не затова ни плащат.
Трябва да се грижим за хората, да им помагаме".
Но не сте го направили на въпрос?
Имайте предвид, че бях един от малкото чернокожи лекари в болницата.
И то назначен наскоро.
Някои се страхуваха от хората извън болницата, но за мен...
За мен беше обратното.
Бояли сте се от хората в болницата?
Нека го кажа така.
Носеха се слухове за плячкосване, изнасилвания и стрелба из града,
който бил завладян от престъпници,
но имаха предвид чернокожите.
Убедих се на рампата пред спешното,
когато връщаха хора с моя цвят на кожата.
Опитах се да помогна.
Какво става? Защо не им помагаме?
Нямаме място за тях.
И ще ги отпратим?
Когато видях какво става,
осъзнах, че съм безсилен.
Те имаха оръжие.
От това ли се бояхте? - Не точно.
Едва ли щяха да ме разстрелят пред всички, но щяха да ме отстранят.
Аз съм човек, който говори открито, но и знае кога да замълчи.
Но тайно уведомих хората какво се готви.
Как?
Пратих есемеси.
На кого? - На най-добрия ми приятел.
Казах му, че зли сили в болницата се готвят да евтаназират пациенти.
Зли сили? - За мен те нямат човешки облик.
Говорим за убийство на хора, които не са сторили нищо.
Невинни хора.
Това е нечовешко.
Мислех си: "Тези... Точната дума е гадове... говорят за убиване на хора!".
Видяхте ли с очите си нещо такова?
Последния ден един човек се приближи,
май беше санитар, и ми каза...
Д-р Кинг.
Ще се включите ли в молитвата? - Молитва?
Когато го каза, си помислих: "Какво става?".
После видях Ана Поу.
Стискаше шепа спринцовки от 10 мл, от онези с розова игла.
Защо толкова много?
Видяхте ли д-р Поу да инжектира някой пациент?
Не. Но тя носеше шепа спринцовки,
а хората говореха неща, които...
Които дори не бива да си мислят.
Рекох си: "Това не е нормална ситуация.
Май не бива да съм тук.
Не искам да се забърквам".
Къде отиваш?
Махам се оттук.
Ще ни изоставиш? - Знаеш ли какво се случва?
Ти може би можеш да го проумееш.
Не и аз. Не мога и да ги спра.
Те са тези с оръжията. Силата е в тях!
Тогава ли си тръгнахте?
Качих се на лодка.
Някак си се добрах до суха земя
и изминах пеша пътя до дома си.
Говорихте ли с някого за всичко това?
Говорим в момент,
когато ураганът "Катрина" от природно бедствие прерасна в трагедия.
Когато хората започнаха да вземат решения, оставящи белег в душата.
Водата и калта се оттеглят, а наяве излизат тайните.
Говори се за решения на живот и смърт.
Нещо повече - за пръв път тук се споменава за евтаназия.
Възникват нови въпроси - дали персоналът на наводнена болница...
14 ОКТОМВРИ 2005 Г.
...е говорил за евтаназия на пациенти.
Имало ли е случаи на евтаназия в тази болница в дните след урагана,
когато градът беше в хаос?
ИЗБАВЕНИ ОТ МЪКИТЕ?
Д-Р БРАЙЪНТ КИНГ
Повечето хора знаят, че е ставало нещо нередно.
Една от лекарките стискаше шепа спринцовки.
Не знам какво е имало в тях.
Не знам... Единствено я чух да казва:
"Ще ти бия нещо, от което ще ти олекне".
Боже, не е за вярване.
Разбирам, че е загрижен,
но той ще унищожи репутацията
на всеки лекар, работил някога в тази болница.
Хорас, драматизираш.
Не мисля така.
Ако това, което казва, наистина е вярно,
това е меко казано ужасяващо.
Но не е нещо, което трябва да се прави обществено достояние.
Лекарката, която Кинг посочи, неколкократно е говорила в медиите
и е подчертавала, че всички в болницата са се чувствали изоставени.
Точните й думи са: "Направихме всичко по силите си да спасим пациентите.
Правителството ни заряза да умрем
в къщите, по улиците, в болниците.
Може да сме допуснали грешки,
но вземахме възможно най-добрите решения".
Ще следим развитието на случая и ще ви информираме своевременно.
Г-жо Избел, били сте главна сестра в "Лайфкеър", нали?
Точно така.
На 1 септември, четвъртък,
когато трима медици от "Мемориъл" са дошли на седмия етаж,
защо е било според вас?
Реших, че идват, за да помогнат на пациентите.
Защо иначе ще са там?
Точно това ви питам.
Ако е било за нещо друго, наистина не знам какво е.
По време на бедствието записвахте ли какви медикаменти давате на болните?
Да, докато можехме.
Нямаше как да следим всичко.
Бях на седмия етаж, мога да си представя.
Не, не можете.
Представа си нямате.
Положихме неистови усилия да останат живи.
Искам да знам защо отне толкова време
някой да дойде да ни помогне за евакуацията на пациентите.
Затова починалите бяха толкова много.
Къде беше правителството? Къде беше помощта?
Г-жо Избел... - Не.
Оставете на мира хората, които останаха и работиха в бурята.
Лекарите и сестрите, които упорстваха, за да се грижат за болните
и да облекчат страданията им - не ги закачайте.
Те са герои.
Ако искате, може да си починем. - Да си починем? От разговора?
Това не е нищо.
У дома не мога да спя.
Сънувам кошмари с лицата на пациентите ми.
Чувствам се виновна, когато мисля за екипа, който избрах да работи тогава.
Боли ме за смъртта на всеки един пациент.
Знам, че ви е тежко, но ви благодарим.
Как смеете да идвате тук от топлите си местенца
и да решавате кое е било правилно и кое - грешно?
Не е честно.
Изобщо.
Съжалявам, но е така.
Уокър, викал си ме.
Влез, Ана.
Какво става?
За нас е щастие, че си тук.
Голямо щастие, знаеш го, но...
Сигурно си гледала репортажите по Си Ен Ен и не само там.
Да, знам за тях.
Но съм заета с грижите за пациентите ми.
Нямам време за новини.
Предвид това, че някои от тях касаят теб,
трябваше да премислим нещата.
Например, какво ще стане, ако някоя операция мине зле?
Дори да нямаш вина, знаеш, че се случва.
Уокър, какво намекваш? Говори направо.
Бихме искали за известно време да спреш да правиш операции.
Ако стане нещо неочаквано, ще бъде пагубно за университета.
Знаеш го, така че...
Искаш да спра с операциите?
Само те молим да го обмислиш.
Няма да ми отнемат пациентите и болничните правомощия.
Да, само ще спреш с операциите за кратко.
Тежко ми е, но няма как.
Мисля, че е тя. Онази, Поу.
Виждаш ли ги? Май говорят за нас.
Добре, може би. И какво?
Нищо не мога да направя.
Казах ли ти за Майкъл Йънг?
Играл голф с някакъв човек в Ковингтън
и онзи уцелил птица.
Уцелил я, както си летяла, разбираш ли?
Нищо й нямало...
Била е в "Мемориъл"...
Искаш ли да отида да ги сплаша?
Какво?
Голям ефект ще има.
Да, бабки са.
Ще се справя с тях.
Съмняваш ли се? - Просто искам да се прибера.
Наистина ли? - Ана?
Прощавай. - Лора.
Здравей, как си?
Здравей, Лора.
С Хенри искахме да ти кажем, че те подкрепяме.
Мислим за теб и отправяме молитви.
Това, което ти се случва, е толкова несправедливо.
Няма да отрека.
Само кажи, ако имаш нужда от помощ.
Благодаря ти, Лора, оценявам го.
Благодаря. - Всичко хубаво.
Ще държим връзка. - Благодаря.
Благодаря.
Това не подобава на християнка...
ШОФЬОРСКА КНИЖКА ПОУ, АНА МАРИ
ОБРАЗЕЦ ОТ ПОДПИС
Да се подкрепиш. - Много мило, благодаря.
Да ти кажа ли хита на деня?
Часът е едва 8 сутринта. Нищо ли няма да го засенчи?
Няма шанс. - Казвай.
Братът на Поу, Фредрик. Те са общо 11 деца.
Знам.
Издирват го за дрога.
Оглавява списъка на Агенцията за борба с наркотиците.
Вече няма съмнение. Всичко в този случай е откачено.
Моята сутрешна новина не е тъй пикантна, но дойде токсикологичният доклад.
И какво?
Тествали са тъканни проби от 18 мъртви тела от "Мемориъл".
При девет от тях са открити следи от морфин,
а в седем от тези девет е открит и мидазолам,
наричан още версед.
Точно тези медикаменти Накамару е дал на Поу.
Според шефа на лабораторията наличието на мидазолам е "притеснително".
Естествено! Според мен нищо не оправдава прилагането му,
освен това, че в комбинация с морфин е ефективно средство за убиване.
Докладите несъмнено са от полза.
Но защитата ще се позове на състоянието на телата,
което прави намереното недостоверно.
С какво да контрираме?
Като призовем още свидетели. И експерти.
Изявени съдебни лекари.
РИЧАРД Т. СИМЪНС-МЛ. АДВОКАТ
Боя се, че трябва да започнем да подготвяме защитата си.
Какво се чува?
За съжаление, се говори,
че са съсредоточили разследването върху теб.
О, боже.
Господи.
Ана? Всичко ще бъде наред. Чуй ме.
Ще съберем подкрепата на всички медици в града.
Иначе при следващия ураган няма да има нито един практикуващ лекар.
Това трябва да се разбере.
И какво ще правим?
Първо ще организирам една екскурзия.
Екскурзия?
Ти, аз и двете сестри, които са били с теб последния ден.
Искам да се върнем в болницата.
Да се върнем в болницата? Защо?
За да ми обясните стъпка по стъпка какво е станало.
Не бива да има неясноти.
Аз не бих искала да ме евтаназират,
но разбирам хората, които избират това.
Аз съм католик.
Противоречи на религията ми, но ако съм зеленчук, дръпни щепсела.
Ако изборът ти е такъв, добре, но в "Мемориъл" никой не ги е питал.
Да, точно така. Никой не ги е питал.
Линда какво мисли?
Не говорим за работата ми. - Така ли? Никога?
Да.
И защо?
Първо на първо, не искам тайните ми да стигнат до ушите на бакалина.
Кой се обяснява на бакалина? Не сме 1955 г.
Ако Линда види, че съм затънал в нещо, ще се разтревожи,
че работя твърде много и вредя на здравето си.
Не е нужно, особено сега.
Тя държи ли се?
Не е само дъщеря ни.
Тези пет месеца изгуби и баща си, и братовчедка си, която й бе като сестра.
Жестоки удари.
Боже мой, дори не мога да си представя. Съжалявам.
Тя тъгува по свой начин,
а аз просто гледам да не й се пречкам.
А на Кевин как му понася?
Честно казано, нещата между нас не са цветущи.
Добре ми се отразява да се съсредоточа върху случая.
Стига да не прекаляваш.
Нямаш спирка, като денонощен магазин си.
Денонощен магазин.
Най-големият ти комплимент досега.
Просто се тревожа за теб.
А аз - за теб. - По-притесненият съм аз.
Не, напротив.
Предавам се.
Трябва да свърша някои неща. Ще се видим в офиса.
Добре.
Г-це Райдър.
Г-жо Евърет.
Прощавайте, че дойдох така.
Но трябва да знам какво правите за Емет.
Разследваме случая. Не се тревожете.
Значи има развитие?
Да, напредваме.
Има много влиятелни хора,
които искат всичко да се потули.
Не го допускайте.
Няма.
Донесох ви нещо.
Само тя ми остана след наводнението.
Вземете я.
Не, не мога.
Вземете я. Моля ви.
Искам да знаете нещо, г-жо Евърет.
Емет е лицето на нашето разследване.
Правим всичко възможно да въздадем справедливост.
Той ми липсва ужасно много.
Боли.
Никой няма право да се прави на Бог и да слага край на нечий живот.
Недопустимо е.
Независимо кой е.
Благодаря ви за отделеното време.
Г-н Накамару, благодаря, че дойдохте.
Искаме от вас да потвърдите наличността на останалите медикаменти.
Добре.
Липсват морфин, версед и ативан.
А останалите контролирани лекарства? - Тук са.
Пише ли някъде кой е опразнил шкафа?
Да.
Ето последните хора, които са вземали медикаменти.
Знаете ли чий е този подпис?
На Ана Поу.
Тя беше последната, която дойде.
Господи.
Невероятно е какво сте преживели.
Това ни беше работата.
Добре ли сте?
Аз просто... - Майчице.
Като го гледам сега, ми се струва още по-страшно.
Какво да ти покажа?
Всичко.
Просто разкажи какво сте правили.
Как сте спасявали хората.
Оттук прекарвахме пациентите за евакуация.
По стълбището,
през дупката, по рампата до тези стълби.
Не е за вярване.
Пациентите сами ли се качваха, или ги носехте?
Повечето бяха твърде зле, носехме ги.
Беше...
Неистово усилие, меко казано.
Това е площадката.
Беше изоставена.
В лошо състояние е.
Това е "кота нула".
Параклисът.
Сигурно знаете.
Да.
Никой не бива да преживява това, което е ставало тук.
Какво...
Тук не би трябвало да има никого.
Това е д-р Поу.
Ана Поу?
И двете сестри, които е завела на седмия етаж.
По дяволите. Не може да бъде.
Д-р Поу.
Да?
Вирджиния Райдър и Артър Шейфър.
Работим за прокуратурата на Луизиана.
Здравей, Ана.
А аз съм Рик Симънс, адвокатът на д-р Поу.
Г-н Симънс, трябва да... - Да.
Извинете ни. Ана.
Направо съм изумен.
Какво правят тук?
Каквото и ние, редят пъзела.
Не се тревожи.
Ана.
Нека се съсредоточим върху това, което правим.
Забрави за тях, чу ли?
Хайде, да приключим с обиколката.
ДЕПАРТАМЕНТ ПО ПРАВОСЪДИЕ, ЛУИЗИАНА
Артър Шейфър.
Обажда се Майк Мърфи от "Лайфкеър".
Как сте?
Добре, благодаря. - Чудесно.
Кристи Джонсън, физиотерапевтката...
Срещали сте се с нея.
Да, помня.
Има да ви каже още нещо.
Иска пак да говори с вас.
Добре, ще го уредим.
Здравей, Уокър.
Ана.
Искам да се върна на работа.
Оценявам го.
Но знаеш не по-зле от мен каква бюрокрация е в болниците.
Машината се завърта бавно.
Мислех, че началникът си ти.
Пациентите ми се нуждаят от операции.
Не е като да има десетки отоларинголози, наредени като консерви.
Наясно съм.
Дори не ми е повдигнато обвинение.
И с това съм наясно.
Питам се... Чел ли си целите и задачите на университетската болница?
Изтъква се ключовото значение на високия професионализъм,
при който определящи са нуждите на пациента...
Чел съм ги. Аз съм ги писал.
Чудесен изказ. - Благодаря.
Добре, нека видя какво мога да направя
за връщането ти в операционната.
Благодаря, Уокър.
Благодаря ти.
Аз ли съм единственият външен лекар?
Не, допитваме се до много външни експерти.
По ваше мнение, д-р Бадън, какво сочат уликите?
Убийство.
Във всички случаи ли? - Да.
Въпреки състоянието на телата? - Да.
И деветте случая, с които се запознах, бих определил като убийства.
Благодаря, докторе.
Благодаря.
Кристи Джонсън е тук.
Отидох с д-р Поу до вратата на стаята на Емет Евърет.
Нали знаете за кого говоря? Пациент в пълно съзнание.
Да, знаем за него.
Тя ми каза, че ще му бие нещо.
Ще му кажа, че ще му бия нещо, което ще облекчи световъртежа му.
Какво смяташ?
Не знам. Добре.
Ще се оправите ли? Да вляза ли с вас?
Не, няма нужда.
Емет Евърет не беше единственият.
Заведох д-р Поу и двете сестри и при други пациенти.
Бях с тях, когато инжектираха болните.
Държах им ръцете.
И се молех.
Лично сте видели д-р Поу на инжектира пациентите?
Да.
Помните ли кои?
Уилда Макманъс.
Видели сте да я инжектира?
Да.
И можете да свидетелствате? - Да, мога.
А когато тръгнах да излизам по коридора, чух д-р Поу.
Може да е говорила и за г-н Алфърд,
но според мен имаше предвид г-жа Макманъс.
Каза...
"Наложи се да й бия три дози.
Не се даваше."
Нещо такова.
Съжалявам, че ви казвам чак сега.
Просто ми е ужасно трудно.
Може ли да изляза за малко? - Разбира се.
Уведомих главния прокурор. Иска да извърши арестите.
Винаги може още, но той не желае да протака повече.
Общественото мнение вече се обръща. - Как така?
Цялата система. Медиците се бранят взаимно.
Сама ще се убедиш.
Ана Поу не заслужава специално отношение. - Но може да го получи.
Ще видиш какво ще стане, като сръгаме мечката.
Да, разбрано.
Аз тръгвам с тях за Ландри и Будо, ти поемаш Поу.
Готова ли си?
Да.
11 МЕСЕЦА СЛЕД УРАГАНА "КАТРИНА"
17 ЮЛИ 2006 Г.
Преди всеки арест си мисля,
че ще променя завинаги нечий живот.
Но снощи спах непробудно.
Ще се видим след това.
Тръгваме. - Хайде.
Щатски агенти! Отворете!
Щатски агенти! Отворете вратата!
Ана Поу?
Да, аз съм Ана Поу.
Носим заповед за арест по обвинение в четири убийства.
Имате ли оръжия у себе си или вкъщи?
Не.
Трябва да ви обискирам.
Има ли още някой в жилището? - Не.
Къде ще ме водите?
За вписване в Батън Руж, а после в арест в Ню Орлийнс.
А пациентите ми? Сред тях има критични. Не мога просто да ги зарежа.
Чакам важни лабораторни резултати.
Има ли кой да ви замести? - Да, но...
Ще ви позволим да им се обадите.
Цял ден бях в операционната. Може ли поне да се преоблека?
Разбира се.
Не може ли да изчакате отвън?
Не, госпожо.
Свалете бижутата и вземете само шофьорската си книжка.
Не нося бижута, а книжката ми е във...
Не бъркайте там.
Къде е книжката?
В портфейла ми.
Добре. Ще ви прочета правата.
Имате право да мълчите. Всичко казано може да се използва срещу вас.
Имате право на адвокат. При нужда ще ви бъде назначен такъв.
Подпишете, че разбирате правата си.
Готова ли сте да говорите без адвокат? - Не.
Вратата се отваря...
Мили Боже...
Напътствай ни и бъди до нас.
Помогни на другите да не вярват на лъжи.
Помогни на противниците ни да познаят истината.
Моля те, Господи, бди над нас.
Дай ни сили да понесем изпитанията
и несправедливостите.
Върни ни към Твоята вечна доброта и светлина.
Амин.
Превод на субтитрите Боряна Богданова