Viņš mīlēja dzīvi.
Es nenoliedzu, ka Emets nebija vesels,
bet tas viņam nekad nebija šķērslis.
Viņš kaislīgi mīlēja dzīvi.
Emets...
lika novērtēt laimi.
Jo, lai gan viņš bija piekalts slimnīcas gultai,
viņš bija dzīvāks nekā vairums, kuri var paiet.
Viņš mīlēja smieties. Viņš mīlēja cilvēkus.
Jūtu līdzi, ka zaudējāt viņu. Tiešām.
Es viņu nezaudēju. Man viņu atņēma.
Vai Emets kaut ko teica par to, kas notika LifeCare?
Vai runājāt ar viņu tajā pēdējā ceturtdienā?
Tad viņa telefons vairs nedarbojās.
Es mēģināju viņu sazvanīt trešdien un ceturtdien.
Pirms tam viņš teica, ka...
ziniet, ka ir nedaudz traki, bet viņš neieslīga detaļās.
Viņš negribēja mani uztraukt.
Viņš pat jokoja par to, ko bija ēdis brokastīs.
Teica, ka ēdis tunča konservus un krekerus...
un gurķu mērci.
Teica, ka bijis gardi.
Mans Emets. Viņš bija cīnītājs.
Lai viņš būtu tā pēkšņi nomiris?
Tas nešķiet loģiski.
It nemaz. Vispār.
Brieniet pa ūdeni
Brieniet pa ūdeni, bērni
Brieniet pa ūdeni
Brieniet pa ūdeni, bērni
Brieniet pa ūdeni
Dievs šos ūdeņus sabangos
Cilvēks nogāja pie upes
Cilvēks nogāja pie upes, Kungs
Cilvēks nogāja pie upes
Nogāja tur lūgties
Brieniet pa ūdeni
Brieniet pa ūdeni, bērni
PAMATĀ ŠERIJAS FINKAS GRĀMATA
Brieniet pa ūdeni
Dievs šos ūdeņus sabangos
NEVIENS NEZINA MANIS PIEREDZĒTĀS GRŪTĪBAS
MEMORIĀLAIS MEDICĪNAS CENTRS
33 DIENAS PĒC VIESUĻVĒTRAS KATRĪNA
2005. GADA 1. OKTOBRIS
POLICIJA
Sveiki, kā klājas? Atceraties mūs? -Jā, kungs.
Jā, dabūju jums to orderi.
APSARDZE
Iekšā ir vēl kādi vīri? -Jā, kungs.
Nu, izvediet viņus laukā.
Ei, Remij. Remij! -Ei, puiši.
Ved visus tagad laukā!
Jums visiem būs jāpaliek te laukā, līdz pabeigsim savu darbu. Skaidrs?
Pateicamies.
Klausieties visi. Izretojieties un dokumentējiet redzēto.
Jā. -Tiks darīts, kapteini.
Vai, nāves smaka. Nevaru pie tās pierast.
Jā. Tāpēc man patīk grāmatvedība.
Šķita, ka te nebija pārtikas un ūdens.
Jā, izņemot šīs ūdens kastes līdz pašiem griestiem.
Te ir pilns ar konserviem.
Zāļu noliktava ir slēgta, bet tiksim drīz iekšā.
Paskaties šo.
Trīs morfija receptes, visas parakstījusi Anna Pou.
Ei.
Kāds septītajā stāvā atrada šo.
Precīzi tas, ko Nakamaru aprakstīja.
Esmu iemācījies ne par ko nebūt pārsteigts.
Bet tad mani kaut kas pārsteidz.
Četri liecinieki apstiprina vienu stāstu.
Pou uzkāpusi septītajā stāvā, lai nogalinātu pacientus.
Tad mēs atrodam šļirces, zāļu pudelītes, Pou vārdu uz receptēm.
Nedomā, ka ar to pietiek? -Nē.
Divi no lieciniekiem teica, ka Pou viņiem pateikusi,
ka domā veikt nāvējošas injekcijas.
Tie ārsti un medmāsas kā brīvprātīgie palika tajā slimnīcā.
Viņi piecas dienas palika tur vissliktākajos apstākļos.
Kā viņu motīvs varētu būt speciāli kaitēt pacientiem?
Nogalināt savus pacientus. -Nevaram neatzīt pierādījumus.
Mums jāpierāda, ka Pou un tās divas medmāsas
ne tikai ievadīja tiem pacientiem zāles, bet darīja to ar mērķi viņus nogalināt.
Visvairāk mums vajag aculiecinieku.
Kādu, kurš redzēja viņas to darām.
BATONRŪŽA
Frānsis, Vincs teica, ka pieņem vīkenda piedāvājumu. Piezvani viņam.
Kā šodien jūtaties, Alenas kundze? -Tīri labi.
Tīri labi? -Nu, negribu piesaukt nelaimi.
Nu, piesauciet nelaimi, cik gribat. Izskatās nevainojami.
Paldies, daktere. -Nav par ko.
Ziniet, es vēl gribu to recepti. -Mana meita šodien atnesīs.
Laimīgā es. Laimīgā es, draudziņ.
Garšīgi.
Nu, es gribu teikt - ļoti, ļoti garšīgi.
Manai pacientei agrāk piederējis restorāns Sentklodā.
Šī ir viņas ģimenes slepenā recepte.
Labi.
Nu, kāds ir noslēpums?
Nedrīkstu tev teikt.
Nedrīksti? -Ārsta un pacienta konfidencialitāte.
Oho.
Tā sieviete. Ak, lai svētīta. Viņa ir...
Viņa ir īsta cīnītāja.
Jā. Fantastisks cilvēks.
Kāds ir jaunais darbs?
Vai tas... Nu, vai ar darbu pietiek domu novēršanai?
Ar ķirurģiju jā.
Bet klusos brīžos...
Vai es... Vai esmu noraizējusies?
Jā, protams.
Jā. Kaut mēs zinātu, ko viņi dara.
Vai viņi veic par tevi izmeklēšanu vai ne, saproti?
Godīgi sakot, Vinc...
Man ir sajūta, ka mani tūlīt iemetīs ķurķī.
Kāpēc lai viņi tā darītu?
Tāpēc, ka viss aizgāja pa pieskari un kādam jāuzņemas vaina.
Anna. Anna, vai tu maz nojaut, cik ļoti tu tiec cienīta?
Nav iespējams... Nespēju iedomāties, ka tas notiktu.
Es tikai centos palīdzēt cilvēkiem. Tikai to.
Es to zinu. Es pazīstu tevi.
Klau, Dievs ir labs, vai ne?
Viņš mūs sargā. Viņam attiecībā uz mums ir plāns.
Patiesība te uzvarēs.
Es gribu tam ticēt. O, es gribu tam ticēt. Tiešām.
Esi kādreiz satikusi Frenku Minjārdu? -Nē.
Jā. Viņš valkā kovboju zābakus, spēlē džeza trompeti.
Ļoti spilgta personība.
Nav tipiski patologam. -O nē. Viņš nav patologs.
Paga, ko? Tad kāpēc viņš ir pilsētas kriminālizmeklētājs?
Nu, viņu ievēlēja.
Cilvēkiem viņš patīk, viņu ievēl atkal.
Tad viņš nemaz nav ārsts? -O nē. Viņš ir ārsts.
Viņš ir ginekologs.
Viņš strādā sēru namā?
Jā. Tie ir pagaidu biroji. Viņi applūda.
ORLEĀNAS KRIMINĀLIZMEKLĒTĀJA BIROJS
Piedod, Buč. Atvaino par nekārtību.
Mums... Mums bija jāsakravājas un jābēg, kad mūsu ēka nonāca zem ūdens.
Jūs sauc Virdžīnija? -Jā.
Nu, Virdžīnij, vai zināt, ko nozīmē koroners, kriminālizmeklētājs?
Nezinu gan.
Tas nozīmē "karaļa tiesvedis".
Tas ir no Magna Carta.
Senos laikos koroneri bija nozīmīgi troņa darbinieki.
Protams, mūsdienās mums vairs palikusi tikai darīšana ar līķiem.
Tas mūs aizved līdz tavām autopsijām, Buč.
Apsēdies.
Mums ir liela problēma.
Kāda tad? -Nevaru pateikt, vai notikusi slepkavība.
Nu, kāpēc ne? -Tie līķi nekam neder.
Tie veselu nedēļu karstumā sadalījušies.
Mēs nevaram dabūt pat normālu asins paraugu.
Cik es zinu, zāles var atstāt pēdas
citos stingrākos audos, kā aknās, smadzenēs
un pat vēdera dobuma šķidrumā.
Vai esat patologanatome?
Nē, bet esmu ar vienu runājusi. Īstenībā ar diviem.
O, viņi nav redzējuši tos līķus.
Mums vienalga tie audu paraugi ir jātestē, Frenk.
Nu, tā ir paša ģenerālprokurora pavēle.
Nu labi. Skaidrs.
Es viņam pateikšu, ko tu sacīji.
Redzi, ar ko man te darīšana?
Man ir pamatīga pārslodze.
Bet teikšu tev tā:
es likšu federālajai morga komandai aizbraukt turp,
paņemt tos paraugus un aizsūtīt uz laboratoriju.
Tikai tevis dēļ, Buč.
Paldies, Frenk.
Jā, es to ļoti novērtēju.
Vai tad Minjārdam nav jāvāc pierādījumi?
Nevis patvaļīgi jāizlemj, kas būtu un kas nebūtu jādara.
Neuztraucies par to. Dabūsim audu paraugus.
Viņš ir kriminālizmeklētājs. Nav viņa darbs lemt, ko darīt.
Klau, Virdžīnij,
šīs pilsētas mediķu kopiena ir cieša grupa,
un Minjārds ir daļa no tās.
Viņam ir jākoncentrējas uz pierādījumiem. Punkts.
Viņš un pārējie nestāvēs un nenoskatīsies, ka tas notiek ar vienu no viņiem, ārstiem.
Jābūt tam gataviem.
Sveika, mīļā.
Sveiks. Kā pagāja diena?
O, normāli. Normāli.
Runāji šodien ar savu ģimeni?
Jā, nedaudz papļāpāju ar māsu.
Kā tev sokas ar lietu?
O, nav nekā aizraujoša, par ko ziņot.
Ei, es tev atvedu skiču albumu.
Nodomāju: varbūt tas tevi iedvesmos uz jaunām gleznām
vai eņģeļu zīmējumiem.
Paldies, Buč, bet man... man nav īsti omas.
Nu labi. Nu, galerijās pārdod.
Tas... Tas arī ir labi, vai ne?
Varbūt drīz zīmēšu.
Nu labi.
Nu, es iešu un saķibināšu mums vakariņas.
Ir vista ar brokoļiem. -Labi.
Hallo? -Sveiks, te es. Uzmini!
Kāds no Memoriālās slimnīcas, ne LifeCare, grib ar mums runāt.
Nu, negaidīti. Kurš tad?
Atradāt.
Ārturs Šeifers. -Virdžīnija Raidere.
Braiants Kings. Prieks iepazīties. -Jā. Sveiki.
Jā. Nāciet iekšā.
Es sazinājos tāpēc, ka skatījos TV pārraidi,
kā morga darbinieki Memoriālajā centrā vāc līķus,
un es vienkārši nespēju noticēt līķu skaitam, ko atrada kapelā.
Kāpēc gan?
Tāpēc, ka trešdien es apstiprināju dabisku nāvi vienai pacientei.
Kad mēs viņu nonesām uz kapelu, viņa bija sestā, kuru tur novietojām.
Es to piefiksēju.
Pēc tam manā otrā stāva zonā neviens vairs nenomira,
līdz es ceturtdien pametu slimnīcu.
Esmu gatavs galvu likt ķīlā, jo es saskaitīju.
Es zināju, cik tobrīd slimnīcā bija mirušo.
Cik tad viņu bija?
Ceturtdien bija 20 vai 21. Esmu pārliecināts.
Kad es uzzināju, ka kopā tika atrasti 45 līķi,
es nodomāju: "Tik daudz pacientu nevarēja nomirt
laikā starp manu aiziešanu un sekojošo dienu."
Cik daudz slimnīcu vienā dienā zaudē 20 pacientus?
Nu, cilvēki varētu teikt, ka tas bija šausmīgo apstākļu dēļ.
Ziniet, elektrības trūkums, ārkārtējais karstums.
Cilvēki slimnīcās tik daudz nemirst, pat nelabvēlīgos apstākļos.
Tas nebija tādēļ.
Kādēļ tad?
Es zināju, ka kaut kas notiek.
Es runāju ar Ketlīnu Furnjē. Mēs kopā gājām ārstu skolā.
Ko viņi runāja?
Neesmu īsti pārliecināta.
Nu, kā tu domā, ko viņi teica?
Labi, lai tas paliek starp mums, sarunāts?
Viņi runāja par to, ka visus mēs laukā nedabūsim,
ka pacienti cieš un mums jāizdomā, kā izbeigt ciešanas.
Ja kādus pacientus moka sāpes, mums jādara viss, lai palīdzētu.
Ne jau par to viņi runāja.
Vienkārši... Vienkārši atbrīvot no sāpēm.
Nedomāju, ka viņi to domāja. -Kas ir "viņi"?
Jūings Kuks un Anna Pou. Viņi runāja par ciešanu izbeigšanu.
Un es dzirdēju Annu sakām:
"O jā? Tas man nesagādās grūtības."
Ko?
Un es prātoju:
"Tas nav normāli. Ne jau par to mums maksā.
Mums maksā, lai rūpējamies par cilvēkiem, palīdzam cilvēkiem."
Tad jūs zinājāt, ko viņa domā, bet nepārjautājāt?
Saprotiet mani.
Es tajā slimnīcā biju viens no retajiem melnajiem ārstiem.
Tikai nesen pieņemts darbā.
Dažiem bija bail no tiem, kas bija slimnīcas ārpusē, bet man...
bija otrādi.
Jūs baidījāties no cilvēkiem slimnīcā?
Paskaidrošu tā.
Klīda runas par marodieriem,
izvarotājiem un šāvējiem, kas klejo pa pilsētu,
ka Ņūorleāna esot noziedznieku rokās,
bet īstenībā viņi domāja melnos cilvēkus.
Es to redzēju uz neatliekamās palīdzības rampas,
kad dzina prom manas ādas krāsas cilvēkus.
Es mēģināju viņiem palīdzēt.
Ei! Kas notiek? Kāpēc mēs tiem cilvēkiem nepalīdzam?
Mums nav viņiem vietas.
Ko? Vispār nepalīdzēsim viņiem?
Kad redzēju, kas notiek,
es nodomāju: "Ak vai, cik maz varu izdarīt vai pateikt."
Viņiem bija ieroči.
Jums bija bail tikt nošautam. -Ne tik daudz nošautam.
Nedomāju, ka visu priekšā būtu mani nošāvuši,
bet būtu tikuši no manis vaļā.
Esmu cilvēks, kurš runā patiesību, bet zinu arī, kad turēt muti.
Bet es klusiņām darīju cilvēkiem zināmu, kas notiek.
Kā jūs to darījāt?
Es nosūtīju īsziņas.
Kam?
Vienu - labākajam draugam.
Pastāstīju, ka slimnīcā ir ļauni radījumi, kas plāno eitanazēt pacientus.
Ļauni radījumi? -Nespēju saukt par cilvēkiem.
Kad runā par cilvēku nogalināšanu, kuri nav neko sliktu izdarījuši.
Nevainīgi cilvēki.
Cilvēks cilvēkam to nenodara.
Es prātoju: "Šie... Šie... Šie..." Pareizais vārds būtu "mērgļi".
"...runā par cilvēku nogalināšanu."
Pag, vai jūs redzējāt kaut ko konkrētu, kas par to liecinātu?
Pēdējā dienā otrajā stāvā pie manis pienāca viens vīrietis.
Šķiet, medmāsas palīgs. Un viņš man teica...
Dakteri King.
Gribat mums pievienoties lūgšanā? -Lūgšanā?
Un, kad viņš to pateica, es nodomāju: "Kas tas ir?"
Un tad es pamanīju Annu Pou.
Viņai rokās bija kaudze 10 mililitru šļirču ar rozā adatām.
Kāpēc viņai to bija tik daudz?
Vai redzējāt, ka daktere Pou kādam injicē?
Nē. Bet tur nu viņa bija ar pilnu sauju šļirču,
un cilvēki teica lietas, kuras nebūtu...
Viņi teica lietas, kuras pat nebūtu jāapdomā.
Es noteicu pie sevis: "Šī nav normāla situācija.
Man laikam nevajadzētu te būt.
Es nevaru tajā piedalīties."
Kur tu ej?
Prom no šejienes.
Tu mūs pametīsi? -Tu zini, kas te notiek?
Varbūt tu spēj tos sūdus aptvert.
Es nespēju. Nespēju pat viņus apturēt.
Viņiem ir ieroči. Viņiem ir vara.
Tātad tad jūs aizgājāt?
Es iekāpu laivā.
Mani izlaida, aizbridu līdz sauszemei
un aizgāju kājām visu gabalu līdz savai mājai.
Vai esat vēl ar kādu par šo runājis?
Sākam mirklī,
kad viesuļvētra Katrīna no katastrofas pārvērtās traģēdijā.
Kad cilvēki sāka izdarīt izvēles, kas atstāj pēdas dvēselē.
Tagad, kad ūdens un dubļi atkāpjas, nāk gaismā noslēpumi.
Baumo par dzīvības un nāves lēmumiem.
Un te pirmo reizi var dzirdēt runas par nogalināšanu aiz žēlastības.
Ir jauni jautājumi par to, vai applūdušo slimnīcu darbinieki
runāja par pacientu eitanāziju.
Vai slimnīcā dienās pēc Katrīnas tika ieviesta eitanāzija,
kad pilsētā valdīja milzīgs haoss?
NOGALINĀŠANA AIZ ŽĒLASTĪBAS?
DR. BRAIANTA KINGA SKAIDROJUMS
Daudzi zina, ka notika kaut kas, kam nevajadzēja notikt.
Vienai no ārstiem bija pilnas rokas ar šļircēm.
Nu, es nezinu, kas tajās šļircēs bija.
Es nezinu... Dzirdēju tikai viņu sakām:
"Es jums kaut ko iedošu, lai jūs justos labāk."
Ak dievs. Es tam neticu.
Man ir saprotamas viņa bažas.
Bet viņš iznīcinās katra tajā slimnīcā jebkad strādājušā ārsta reputāciju.
Horas, tu pārspīlē.
Nu, man tā nešķiet.
Proti, ja viņš... viņa teiktais ir patiesība,
tad tas ir šaušalīgāk par šaušalīgu.
Bet kaut ko tādu neatklāj publiskai apspriešanai.
Ārste, kura turējusi šļirces,
vairākreiz runājusi ar medijiem pa telefonu
un uzsvērusi, ka slimnīcā visi jutās pamesti.
Ārste teica, citēju:
"Mēs darījām visu, kas cilvēka spēkos, lai glābtu tos pacientus.
Valdība bija mūs pametusi nāvei
mājās, uz ielām, slimnīcās.
Varbūt mēs daudzi pieļāvām kļūdas,
bet tobrīd mēs pieņēmām iespējami labākos lēmumus."
Mēs turpināsim ziņot par šiem notikumiem, kad būs vairāk informācijas.
Tā, Izabelas kundze, jūs bijāt LifeCare virsmāsa, jā?
Taisnība.
Tad ceturtdien, 1. septembrī,
kad septītajā stāvā ieradās trīs mediķes no Memoriālās slimnīcas...
kā jums šķita, kas notiek?
Es pieņēmu, ka viņas ieradās rūpēties par mūsu pacientiem.
Kāpēc tad lai viņas nāktu augšā?
Nu tieši to es jautāju jums.
Nu, ja tas bija kaut kas cits, es tiešām nezinu.
Vai katastrofas laikā jūs pierakstījāt paveikto?
Reģistrējāt, kādas zāles dodat pacientiem?
Pierakstījām, cik ilgi varējām.
Mēs nekā nebūtu varējuši izsekot visam.
Jā, es biju septītajā stāvā. Varu iztēloties, ko piedzīvojāt.
O nē. Jūs nevarat iztēloties.
Jums nav ne jausmas.
Mēs ļoti nopūlējāmies, lai noturētu viņus pie dzīvības.
Es gribu zināt, kāpēc pagāja tik ilgs laiks,
līdz kāds ieradās palīgā dabūt tos pacientus prom?
Tāpēc mēs zaudējām tik daudz pacientu.
Kur bija valdība? Kur bija palīdzība mums?
Izabelas kundze... -Nē.
Jūs pametāt cilvēkus, kuri strādāja vētras laikā,
jūs pametāt viņus vienus.
Jūs ļāvāt, lai ārsti un medmāsas, kas palika rūpēties par pacientiem,
mēģina remdēt viņu ciešanas, jūs ļāvāt viņiem būt, kas viņi ir.
Varoņi.
Ja gribat, paņemam pārtraukumu.
Pārtraukumu? Šim?
Šis nekas nav.
Kad esmu mājās, es nevaru pagulēt.
Man rādās murgi, kuros redzu savu pacientu sejas.
Es jūtos vainīga, domādama par darbiniekiem,
ko izvēlējos darbam vētras laikā.
Es jūtu sāpes par ikviena pacienta nāvi.
Es zinu, ka tas ir grūti, bet mēs esam pateicīgi.
Kā jūs uzdrīkstaties no komfortablas vietas atnākt šurp
un lemt, kas bija pareizi un kas bija nepareizi?
Tas, ko jūs darāt, nav taisnīgi.
Vienkārši nav.
Piedodiet, bet vienkārši nav.
Voker, gribēji mani redzēt?
Anna, nāc iekšā.
Kas notiek?
Zini, mēs esam ļoti laimīgi, ka esi te.
Ļoti laimīgi. Tu to zini. Bet...
Bet tu noteikti redzēji reportāžu CNN un citur.
Jā, zinu par to.
Bet, zini, esmu aizņemta ar rūpēm par saviem pacientiem.
Nesēžu un neskatos TV ziņas.
Jā. Ņemot vērā to, ka daļa reportāžas pievērsās tev,
mums bija tas nedaudz jāpārdomā.
Piemēram, kas notiks, ja kāda operācija neizdosies?
Ne jau tavas vainas dēļ. Bet tā var notikt. Tā notiek. Tu zini.
Voker, ko tu gribi teikt? Vienkārši saņemies un pasaki.
Mēs gribētu, lai tu apsver domu uz laiku pārtraukt operēšanu.
Klau, ja notiktu kaut kas negaidīts...
tas būtu trieciens universitātei.
Zini, tāpēc...
Tu gribi, lai pārtraucu operēt?
Mēs tikai tevi lūdzam to apsvērt.
Es varu iet apgaitās pie pacientiem un saglabāt privilēģijas slimnīcā.
Jā, tu tikai kādu laiku neoperēsi.
Tas mani beidz nost, bet mēs par to vienojāmies.
Es domāju, ka tā ir viņa, ir? Tā Pou.
Jā.
Tu redzi? Domāju, viņas runā par mums.
Nu labi, varbūt. Nu un?
Jā, nu laikam ir, kā nu ir.
Ei, vai es tev stāstīju par Maiklu Jangu?
Tātad Maikls ar vienu puisi Kovingtonā spēlē golfu,
un tas puisis iebelž putnam.
Viņš iebelž lidojošam putnam, labi?
Nu, putnam viss kārtībā...
Viņa strādāja... Memoriālajā...
Labi. Gribi, lai eju tur un iebiedēju viņas?
Ko?
Tas būtu ļoti iedarbīgi.
Jā. Viņas ir divas vecas kundzes. Domāju, es to varētu.
Nedomā, ka es varētu? -Es tikai gribu... Es gribu iet mājās.
Tiešām? -Anna. Anna?
Atvainojiet. -O, Lora.
Sveiki. Kā jums iet? -O, sveiki.
Sveika, Lora. Sveika.
Mēs tikai ar Henriju gribējām pateikt, ka atbalstām tevi.
Mēs domājam par tevi. Sūtām tev lūgšanas.
Tas, kas ar tevi notiek, vienkārši... Tas nav godīgi.
Nestrīdēšos.
Saki, ja mēs jebkā varam tev palīdzēt.
Paldies, Lora. Paldies. Esmu pateicīga.
Liels jums paldies. -Sargi sevi.
Bet apjautāšos, kā tev iet. -Paldies.
Paldies.
Viņas... Viņas rīcība nebija kristīga...
AUTOVADĪTĀJA APLIECĪBA POU ANNA
RECEPTES PARAUGS AR ĀRSTA PARAKSTU
Spēkam.
Cik jauki. Paldies.
Gribi zināt manu šīsdienas interesanto faktu?
Nu, ir tikai astoņi no rīta. Tiešām nepārspēsi sevi?
Neiespējami. -Nu labi.
Zini Pou brāli Fredriku? Starp citu, Pou ir viena no 11 bērniem.
To es zināju.
Viņš ir narkobēglis.
Narkotiku apkarotāju meklētākā persona.
Tas tagad ir skaidrs. Viss šajā lietā ir pilnīgs sviests.
Nu, mani rīta jaunumi nav tik krāšņi, bet esam saņēmuši toksikologu ziņojumus.
Nu?
Viņi testēja audu paraugus no 18 Memoriālā centra mirušajiem pacientiem.
Deviņiem no 18 tika atrasts morfijs,
un septiņiem no tiem deviņiem tika atrasts arī midazolāms jeb Versed.
Nakamaru teica, ka tieši tādu zāļu kombināciju iedeva Pou.
Laboratorijas vadītājs teica:
tas, ka tajos līķos tika atrasts midazolāms, ir mulsinoši.
Protams. Manuprāt, nav nekāda attaisnojuma.
Kad to kombinē ar morfiju,
tas ir ļoti efektīvs cilvēku nogalināšanas veids.
Protams, šie ziņojumi ir noderīgi.
Bet aizstāvība pieķersies līķu stāvoklim.
Vai ne? Ka nevieni tie pierādījumi nav uzticami.
Kā varam to atspēkot?
Mums vajag citu cilvēku redzējumu. Ekspertu viedokļus.
Iedosim to visu labākajiem patologiem.
RIČARDS SIMONSS JUN. ADVOKĀTS
Anna, mums diemžēl jāsāk gatavot aizstāvību.
Ko tu esi dzirdējis?
Nu, diemžēl iekšienē klīst runas, ka...
ģenerālprokurora birojs savu izmeklēšanu koncentrē uz tevi.
Ak dievs.
Anna? Anna, būs... Būs labi. Paklausies.
Mēs panāksim, ka tevi aizstāv pilnīgi visi šīs pilsētas mediķi.
Citādi nākamās viesuļvētras laikā šajā pilsētā nebūs neviena ārsta.
Sabiedrībai tas ir jāzina.
Tad ko lai mēs darām?
Nu, vispirms man gribētos uzrīkot ekskursiju uz notikuma vietu.
Ekskursiju? -Jā.
Tu, es un abas medmāsas, kuras tajā pēdējā dienā bija kopā ar tevi.
Gribu, lai visi aizbraucam uz Memoriālo centru.
Gribi braukt atpakaļ uz slimnīcu? Kāpēc?
Lai jūs sīki pastāstītu, kas tajā pēdējā dienā notika.
Lai mēs visi domātu vienādi.
Zini, es negribētu, lai mani eitanazē,
bet saprotu, ka šausmīgos apstākļos daži to gribētu.
Jā. Nu es esmu katolis.
Tas ir pretrunā ar manu reliģiju, bet, ja es būtu dārzenis,
atvienojiet mani no aparātiem.
Ja tā ir tava izvēle - labi.
Bet, cik zinu, Memoriālajā medicīnas centrā piekrišanu neprasīja.
Jā, tieši tā. Piekrišanas nebija.
Ko par to visu domā Linda?
O, mēs nerunājam par manu lietu. -Tiešām? Nekad?
Īsti ne.
Kāpēc gan?
Nu tu taču negribētu, ka tavus noslēpumus pastāsta pārdevējam vai kam.
Kurš stāsta noslēpumus pārdevējam? Nav 1955. gads.
Zini, ja Linda redzētu, ka esmu ar kaut ko tā aizrāvies,
viņa par mani satrauktos,
ka strādāju pārāk smagi un kaitēju savai veselībai.
Viņai to nevajag. Īpaši tagad.
Kā viņai iet?
Zini, tika zaudēta ne tikai mūsu meita.
Pēdējo piecu mēnešu laikā
viņa zaudējusi arī savu tēvu un māsīcu, kura viņai bija kā māsa.
Tas bijis skarbi.
Ak dievs. Nespēju pat iztēloties. Man ļoti žēl.
Jā, viņa sēro pa savam.
Un es neuzbāžos, lai viņa var to darīt.
Kā Kevins tiek ar šo visu galā?
Godīgi sakot, pašlaik mūsu attiecības nav īpaši labas.
Tāpēc ir labi, ka varu koncentrēties uz šo lietu.
Nu labi. Ja vien paturi visu acīs.
Redzu, cik smagi tu strādā. Kā tāds diennakts veikals.
Diennakts veikals.
Jaukākais, ko esi man pateicis, Buč.
Nu, es ti... Es uztraucos par tevi.
Nē, es uztraucos par tevi. -Nē, es vairāk uztraucos.
Nē, nedomāju. Esmu daudz vairāk uztraukusies.
Labi, es piekāpjos.
Klau, man šur tur jāizskrien. Tiksimies birojā, labi?
Labi. -Nu ja.
Raideres jaunkundz.
Everetas kundze.
Atvainojos, ka tā vienkārši uzrados,
bet man jāzina, ko darāt mana Emeta labā.
Mēs pie tā strādājam. Es jums apsolu.
Tad jums ir kāds progress?
Jā, ir.
Ziniet, ir daudz ietekmīgu cilvēku,
kuri grib, lai tas viss tiktu aizmirsts.
Jūs nedrīkstat to pieļaut.
Netaisos pieļaut.
Es jums kaut ko atnesu.
Tas ir vienīgais, kas man pēc plūdiem palicis.
Gribu, lai tā ir jums.
Nē. Nē, es nevaru.
Paņemiet. Lūdzu.
Gribu, lai jūs ko zināt, Everetas kundze.
Emets ir mūsu lietas afišas seja.
Mēs darām visu iespējamo, lai panāktu taisnīgumu par to, kas notika.
Man viņa tik ļoti trūkst.
Sāp.
Nevienam nav tiesību tēlot Dievu un izbeigt kāda dzīvi.
Vienkārši nav.
Man vienalga, kas viņi ir.
Paldies, ka veltījāt laiku.
Nakamaru kungs, paldies, ka atnācāt.
Mēs vēlētos, lai jūs zāļu noliktavā pārbaudītu atlikušās zāles.
Labi.
Trūkst morfija, midazolāma un lorazepāma.
Kā ar pārējām recepšu zālēm? -Aizvien ir te.
Vai reģistrēts, kas zāļu noliktavu aptīrījis?
Jā.
Te ir saraksts ar ārstiem, kuri pēdējie izrakstījuši zāles.
Varat apstiprināt, kam ir šis paraksts?
Annas Pou. Jā.
Viņa pēdējā izrakstīja zāles.
Ak dievs.
Nespēju iedomāties, ko jūs te piedzīvojāt.
Tas bija mūsu darbs.
Visiem labi?
Es tikai... -Nolādēts.
O, zini, redzot to visu tagad... Tas izskatās daudz sliktāk.
Ko gribi, lai parādu?
Pilnīgi visu.
Vienkārši pastāsti mums, ko tu darīji.
Kā tu palīdzēji cilvēkiem. Kā glābi cilvēkus.
Visi pacienti, kuri aizbrauca ar helikopteru, tika vesti te.
Lejā pa slimnīcas kāpnēm,
cauri caurumam, augšā pa rampu uz šīm trepēm.
Tas ir neticami.
Vai pacienti kāpa paši, vai arī viņi tika nesti?
Vairums bija pārāk slimi. Viņi bija jānes.
Tas bija...
Īsts Hērakla darbs. Jā, tieši tā.
Nosēšanās laukums. -Jā.
Nelietots desmitiem gadu.
Sliktā stāvoklī, ne?
Šo laikam varētu saukt par epicentru.
Tā ir kapela.
Jūs noteikti to zināt.
Jā.
Tas, kas notika te, nebūtu jāpiedzīvo nevienai cilvēciskai būtnei.
Kas tas...
Te nebūtu nevienam citam jābūt.
Tā ir daktere Pou.
Tā ir Anna Pou?
Un abas medmāsas. Tās, kuras ņēma līdzi uz septīto stāvu.
Sasodīts. Tas nevar būt.
Daktere Pou?
Jā?
Es esmu Virdžīnija Raidere. Tas ir Ārturs Šeifers.
Esam te Luiziānas štata ģenerālprokurora uzdevumā.
Sveika, Anna.
Un es esmu Riks Simonss, dakteres Pou advokāts.
Simonsa kungs, mums būtu... -O jā. Jā.
Atvainojiet mūs. Anna.
Bļāviens, nespēju noticēt tam, kas nupat notika.
Ko viņi te dara?
To pašu, ko mēs. Mēģina ieviest skaidrību.
Neuztraucies par to.
Anna. Anna. Ei.
Paklau, mēs šobrīd koncentrēsimies uz to, ko darām mēs.
Aizmirsti par viņiem, labi?
Nu nāc. Pabeigsim apskati. Ejam!
LUIZIĀNAS TIESLIETU DEPARTAMENTS
Ārturs Šeifers.
Šeifera kungs? Te Maiks Mērfijs no LifeCare.
Kā jums šodien klājas?
Normāli. Paldies. -Labi.
Kristija Džonsone, mūsu fizioterapijas programmas vadītāja...
Jūs viņu satikāt.
Jā, es atceros. -Jā, viņa...
Viņa grib jums pastāstīt vēl kaut ko. Viņa grib vēlreiz ar jums aprunāties.
Labi. Mēs to noorganizēsim.
Sveiks, Voker.
Anna.
Es gribu atkal ķerties pie darba.
Es to novērtēju.
Bet tu zini tikpat labi kā es: slimnīcas ir milzu birokrātijas,
un riteņi griežas lēnām.
Man šķita, ka tu esi atbildīgais.
Mani pacienti ir jāoperē.
Otolaringologi nesēž rindās dučiem kā kukurūzas konservi.
Es to zinu.
Zini, man nav izvirzīta kriminālapsūdzība.
O, to arī es zinu.
Es prātoju:
vai esi lasījis LSU Veselības aprūpes centra misijas izklāstu?
Jo tajā runāts par to, kā uz pacientu orientēta veselības aprūpe,
kas sniegta ar viskvalitatīvāko profesionālismu, ir pamats...
Esmu to lasījis. Es to uzrakstīju.
Daiļrunīgi. -Paldies.
Labi, es... Es paskatīšos, ko varu darīt, lai dabūtu tevi atpakaļ operāciju zālē.
Paldies, Voker.
Paldies.
Vai esmu vienīgais ārsts, kurš pārbaudīja pierādījumus?
O nē, kungs. Mēs aizsūtījām daudziem neatkarīgiem ekspertiem.
Pēc jūsu domām, doktor Bāden, uz ko pierādījumi norāda?
Uz slepkavību.
Visos jūsu apskatītajos gadījumos? -Jā.
Pat ņemot vērā līķu stāvokli? -Jā.
Visus deviņus apskatītos gadījumus es klasificētu kā slepkavību.
Liels paldies par veltīto laiku.
Paldies.
Atnākusi Kristija Džonsone.
Es ar dakteri Pou aizgāju līdz Emeta Evereta palātas durvīm.
Jūs zināt, par kuru es runāju, jā? Viņš bija pie apziņas.
Jā, mēs zinām par Emetu Everetu. Jā.
Viņa man pateica, ka grasās viņam ko iedot.
Gribu viņam pateikt, ka es...
Gribu viņam iedot kaut ko, lai nereibtu galva.
Ko jūs domājat?
Es nezinu. Varbūt.
Jums viss būs labi? Man iet jums līdzi?
Nē, nē. Man viss labi.
Emets Everets nebija vienīgais.
Es aizvedu dakteri Pou un abas medmāsas arī pie citām gultām.
Es biju kopā ar viņām, kad viņas injicēja pacientiem.
Es turēju viņiem roku.
Skaitīju lūgšanu.
Tātad jūs pati redzējāt, kā daktere Pou injicē pacientiem?
Jā.
Jūs atceraties - kuriem?
Viena bija Vilda Makmanusa.
Redzējāt viņu injicējam Vildai Makmanusai?
Jā.
Varat liecināt? -Jā, varu.
Un, kad gāju prom pa gaiteni, es viņu dzirdēju, dakteri Pou.
Viņa varbūt runāja par Alforda kungu.
Bet domāju, ka viņa runāja par Makmanusas kundzi,
un viņa teica...
"Man viņai bija jāiedod trīs devas.
Viņa pamatīgi cīnījās."
Kaut ko tamlīdzīgu.
Atvainojos, ka nepastāstīju to agrāk.
Vienkārši tas ir... Tas ir tik grūti.
Drīkstu paelpot gaisu? -Jā, protams.
Nupat informēju ģenerālprokuroru. Viņš grib veikt arestus.
Vienmēr varam paveikt vairāk, bet viņš vairs negrib ilgāk gaidīt.
Jau notiek viedokļu maiņa.
Paga, ko tas nozīmē?
Nu, medicīnas sistēma.
Ārsti aizstāv ārstus. Medmāsas aizstāv medmāsas.
Drīz redzēsi to visā krāšņumā.
Nu, Anna Pou nav pelnījusi īpašu attieksmi.
Bet tas nenozīmē, ka nedabūs.
Nē, tu redzēsi. Bakstīsim lapseņu pūzni.
Jā, kungs. Labi.
Tā, es ar vienībām došos pēc Lendrijas un Budo. Tu - pēc Pou.
Esi gatava?
Jā.
11 MĒNEŠUS PĒC VIESUĻVĒTRAS KATRĪNA
2006. GADA 17. JŪLIJS
Katru reizi, kādu arestējot, es domāju:
"Pieklauvējot pie durvīm, es uz mūžu mainu cilvēka dzīvi."
Bet vakarnakt es gulēju kā zīdainis.
Tiksimies, kad tas būs galā. Atā.
Braucam. -Labi. Aiziet.
Luiziānas policija! Atveriet durvis!
Policija! Atveriet durvis!
Anna Pou?
Jā, es esmu Anna Pou.
Mums ir orderis jūsu arestam par otrās pakāpes slepkavību.
Vai jums vai mājā ir kādi ieroči?
Nē.
Man būs jūs jāpārmeklē.
Vai mājā ir vēl kāds? -Nē.
Kur jūs mani vedīsiet?
Te Batonrūžā reģistrēs, tad uz cietumu Ņūorleānā.
Kas būs ar maniem pacientiem? Man ir kritiski slimi.
Nevaru viņus tā atstāt.
Gaidu svarīgus laboratorijas rezultātus. -Citi ārsti var jūs aizstāt?
Jā. Bet es... -Tad ļausim jums viņiem piezvanīt.
Es visu dienu operēju. Drīkstu vismaz pārģērbties?
Protams.
Jums jāstāv te? Nevarat pagaidīt laukā?
Nē, kundze. Nevaru.
Noņemiet visas rotaslietas un paņemiet tikai autovadītāja apliecību.
Man nav rotaslietu, un autovadītāja apliecība ir...
Ei. Neaiztieciet to!
Apliecība?
Tā ir manā makā.
Labi. Es noskaitīšu jums jūsu tiesības.
Jums ir tiesības klusēt.
Viss, ko pateiksiet, var tikt un tiks izmantots pret jums tiesā.
Jums ir tiesības uz advokātu. Ja nevarat to atļauties, jums to nozīmēs.
Jums jāparaksta šī veidlapa, ka saprotat savas tiesības.
Gribat atbildēt uz jautājumiem bez jurista?
Nē.
Atveras sētas durvis...
Mīļais Dievs...
Vadi mūs un esi mums līdzās!
Palīdzi citiem neticēt meliem!
Palīdzi tiem, kuri nostājušies pret mums, iepazīt patiesību!
Lūdzu, Kungs, pasargā un stiprini mūs!
Spēcini mūs, lai varam izturēt šīs grūtības
un netaisnības!
Ved mūs atpakaļ savā mūžīgajā labestībā un gaismā!
Āmen.
Tulkojusi Laura Hansone