I de fem dage efter Katrina var forholdene på hospitalet...
I alle mine år som læge...
...har jeg aldrig oplevet noget lignende. Aldrig.
Siger du dermed, at forholdene er årsagen til, at 45 døde?
Nej, nej, nej. Det var ikke kun forholdene.
Så enkelt er det ikke.
Så kan du måske forklare det.
Under de forhold og måske på grund af de forhold
traf man beslutninger, der aldrig skulle have været truffet.
Det er det, vi bør tale om.
BASERET PÅ SHERI FINKS ROMAN
Vi har endnu ikke helt forstået omfanget
af dødstallet og ødelæggelserne efter USA's værste naturkatastrofe.
Det endelige dødstal kan nå op i flere tusinde.
Patienterne bliver fløjet væk.
Vi fik babyen op til platformen. Jeg fløj med hende til Baton Rouge.
Forholdene forværres for dem, der har søgt ly i Superdome.
Vi har ikke spist i fem dage!
I fængslet har man et sted at tisse og den slags. Men her var der ingenting.
Den her kvinde har mistet to børn. Hun aner ikke, hvor de er.
De ved ikke, om de er i live eller døde.
Hr. præsident... -Sidste spørgsmål.
Der er gået to uger.
Du må have en idé om, hvad der gik galt de første fem dage.
Der vil være masser af tid til at analysere.
Især forholdet mellem de forskellige regeringsniveauer.
Det, som Kongressen skal... Vi gør det også internt.
Vi kigger alvorligt på de trufne beslutninger.
Må jeg sige noget? -Nej. Tak.
13 DAGE EFTER KATRINA
11. SEPTEMBER 2005
Du er fra New Orleans, ikke?
Baton Rouge, faktisk. En time væk. -Hvordan var orkanen der?
Det var ikke som i New Orleans, men...
Ud over rygningen er du ved godt helbred. Jeg kan ikke finde noget.
Godt. Tak.
Sådan.
Hej. -Hej.
Vi fandt nogle billeder, da vi støvsugede under sæderne.
De ligger på passagersædet. -Godt. Værsgo.
Tak. -Her. Tag en mere.
Butch. -Hej.
Vil du have noget at drikke? -Nej tak, Emma. Tak.
Hvordan går det?
Hvad sagde han?
Der er ikke noget galt med mig. Åbenbart.
Det er da godt.
Hør her. Hvad med, om vi to bare går ud og spiser?
Butch... Jeg vil gerne bare være sammen med min familie.
Det bestemmer du.
Hvad er planen så?
Du kan vælge mellem otte forskellige gryderetter.
Pis.
Åh gud. Øjeblik, Lin.
Arthur Schafer.
Ja, fint.
Ja.
Tak for det.
Vi...
Vi har det okay. Ja.
Tak skal du have.
Jeg er i Atlanta med min familie, men vi kan mødes i overmorgen.
Er det... Nej, det er intet problem.
Godt. Så ses vi.
Javel.
Justitschefen beder dig komme ind nu. -Tak.
Butch. Godt at se dig. -I lige måde.
Nå. Hvordan har du det så?
Du ved. Så godt, som jeg kan have det. Det afhænger af dagsformen.
Det ved jeg. Min egen far døde i maj. Han var 92.
Jeg plejede ham til det sidste.
Jeg ved, at det ikke er det samme, men...
Ja.
Nå.
I de to uger siden orkanen har nyhederne kun vist endeløse historier,
rædselshistorier, om overgreb, der fandt sted i myndighedernes navn.
Jeg er interesseret i, hvad der rent faktisk skete.
Der var vist tale om pligtforsømmelse over hele linjen.
Jeg vil især gerne undersøge, hvad der skete på Memorial Hospital.
De fandt 45 lig derinde. Vidste du det?
Ja, det har jeg hørt. -Flere end nogen andre steder.
45 døde patienter. Giver det nogen mening for dig?
Måske var der på et hospital af den størrelse og under de forhold
bare 45, der ganske enkelt bukkede under.
Måske ikke.
JUSTITSCHEFEN I LOUISIANA
Er det juridisk afdeling?
Ja. -Hej.
Det er Arthur Schafer fra delstatsenheden for Medicaid-svindel.
Er du Tenets juridiske direktør?
Nej, men jeg er advokat i afdelingen.
Og du hedder? -Bowers. Jim Bowers.
Mr. Bowers.
Vi undersøger det, der skete på Memorial Hospital under orkanen,
og vi vil gerne bede om en liste over de afdøde patienter
og en kopi af jeres katastrofeplan.
Okay. Før vi... Kan du redegøre for dine intentioner?
Som vi forstår det, er 45 patienter på jeres hospital døde
under orkanen og i dagene efter, og vi vil finde ud af, hvad der skete.
Er I klar over det? Dødsfaldene?
Mr. Schafer.
Jeg ville sætte pris på, hvis du ville henvende dig skriftligt til os.
Skriftligt?
Okay. Men har I journalerne?
Som sagt skal du henvende dig skriftligt, og så svarer vi.
Hvornår kan vi vente et svar?
Hurtigst muligt. Undskyld. Jeg har et andet opkald. Tak.
Virginia. -Butch.
Hej. Tak, fordi du tog dig tid.
Hvordan har Kevin det?
Godt. Han synes, at jeg arbejder for meget. Og det passer jo.
Ja.
Det gør mig meget ondt med Shelly. Jeg kan ikke forestille mig det.
Tak.
Hvordan har du og Linda det?
Hun er stadig hos sin familie i Atlanta, og... Det er...
Det er hårdt. Du ved. Det går op og ned i bølger.
Jeg er glad for at være tilbage på arbejdet igen.
Ja.
Hvad med dig? Hvordan har svindlerne det?
De er stadig derude og rager en øre til sig ad gangen.
Indtil de støder på dig.
Det er jo lige det. Folk lyver, men tallene gør ikke.
Nå. Charles Foti bad mig undersøge dødsfaldene på Memorial i New Orleans.
Det har jeg læst om. 45 lig?
Ja. Vi er nødt til at beskrive hvert enkelt af de dødsfald.
Det bliver et stort arbejde.
Bare det at opspore folk, der er spredt for alle vinde, bliver et mareridt.
Anser I dem som forbrydelser?
Det er mange dødsfald, men man må tage højde for forholdene.
Det var temmelig rædselsfuldt.
Kan du forestille dig at være læge eller sygeplejerske midt i det?
Det, de gjorde, var fantastisk. -Ja, jeg er enig.
Men der er et par ting, der stikker lidt ud.
Jeg ringede til en advokat hos Tenet.
Det er dem, der ejer stedet og ændrede navnet fra "Baptist".
Det er bare rutinespørgsmål, men han snakker udenom.
Han siger, at jeg skal faxe ham mine spørgsmål,
og så faxer han mig alt muligt andet.
Deres virksomhedsbeskrivelse. Artikler om de ansattes heltemod.
Så siger han, at han ikke kan finde de journaler, jeg bad om.
Og så modtager jeg pludselig det her.
Det er... Det er fra en advokat hos LifeCare.
LifeCare er et selskab, der driver et hospital i Memorial-bygningen.
Det er et hospital inde i et hospital.
"Selvom vi kun lige er begyndt at indsamle oplysninger,
ved vi, at de patienter..."
Altså deres patienter, der døde. LifeCares patienter.
"...fik morfinindsprøjtninger af doktor Anna Pou,
som, vi mener, ikke er ansat hos LifeCare,
på et tidspunkt, da det fremstod, som om patienterne ikke kunne evakueres."
Antyder de, at nogen tog livet af patienterne?
Hvem er dr. Pou?
Det ved jeg ikke endnu. -Vi må finde hende.
Hun må arbejde på Memorial.
Det ville være en stor hjælp at få LifeCare-patienternes journaler.
Virginia, du er jo ekspert i retsøkonomisk efterforskning,
og det rækker ud over, hvad du typisk beskæftiger dig med.
Men jeg har brug for din analytiske hjerne.
Det er som et puslespil med tusind brikker,
der er samme farve. -Som hunden har gumlet på.
Præcis. Så jeg håbede, at...
Jeg ville blive glad, hvis du ville arbejde på sagen med mig.
Er vi ikke allerede i gang?
Hvordan klarede I orkanen? Du og din mand. Står huset stadig?
Vores hus ligger højt.
En del af gaden var tør, en anden stod under vand. Vi var heldige.
Det er godt at høre.
Anna...
Memorial genåbner jo ikke i nærmeste fremtid.
Vi ville blive glade, hvis du ville overveje en stilling på LSU.
Hvis du altså har mod på at tilbringe et par dage om ugen i Baton Rouge.
Jeg ville pendle til Tennessee for at komme i gang igen.
Vi er tættere på, og vi har et bedre footballhold.
Ja, det er rigtigt.
Vi synes alle, at du er en af delstatens bedste kirurger.
Tak, fordi du siger det.
Når det hele er faldet til ro om et par måneder, taler vi om det.
Nej. Jeg takker ja. Jeg er parat til at gå i gang.
Er du?
Ja. Helt sikkert. Ja, jeg vil gerne begynde at arbejde igen.
Det er meget bedre, end jeg havde...
Det er jo fantastisk.
Fantastisk. -Godt.
Skål for det. Hvor er jeg glad.
Tak. Jeg er også glad.
Godmorgen, alle sammen. Jeg er Callie Fredricks fra Tenet.
Tak, fordi I kom hele vejen herud i dag for at være en del af vores hold.
På bordet ligger oplysningerne om hver af de afdøde patienter.
Jeres navn står på dem, I har fået tildelt.
I fik jeres opkaldsinstruktioner, ikke?
Ja.
Bare lige for at gentage det skal I kun anvende generelle termer.
De pårørende er typisk vrede, og det er ikke overraskende.
De fleste af dem har ikke modtaget oplysninger om deres kære.
Kun det, de har set i nyhederne. -Undskyld.
Er der ingen fra Tenet, der har talt med de pårørende?
De har formentlig forsøgt at ringe,
men ingen har haft nogen oplysninger at give dem.
Det vigtigste er, at I fortæller de pårørende sandheden.
At patienternes død kan skyldes manglende elektricitet eller varmen.
Okay? Okay.
Det er Susan Mulderick.
Jeg er supervisor på Memorial Medical Center.
Jeg ringer angående din mor, Shirley Broussard.
Endelig. Jeg har forsøgt at få fat i nogen.
Desværre, miss Broussard,
må jeg fortælle dig, at din mor døde på hospitalet
i tidsrummet mellem orkanen og evakueringen af patienterne.
Jeg håbede sådan, at hun måske var...
Åh gud.
Jeg er så ked af, at der skulle gå to uger.
"Der blev taget hånd om din kære gennem hele forløbet."
"Din kære blev identificeret og tildækket og placeret i kapelområdet."
"Din kære blev behandlet med værdighed."
Jeg forstår ikke.
Hvorfor blev hun ikke evakueret inden orkanen?
Beslutningen var baseret på en risikovurdering for patienten.
Andre kom da ud.
Hvorfor var det risikabelt?
Beklager. De oplysninger har jeg desværre ikke.
Myndighederne har kørt din kære til retsmedicineren.
Man vil fastslå dødsårsagen, og...
...så udstedes en dødsattest.
Myndighederne kontakter dig.
Det gør mig meget ondt.
Det gør os ondt.
Farvel. -Okay. Farvel.
Der var visse patienter, der...
DR. ANNA POU KIRURG PÅ MEMORIAL
...var alvorligt syge.
Og uanset orkanen havde de bedt om ikke at blive genoplivet.
Hvis de døde, skulle vi lade dem dø en naturlig død
og ikke gøre en indsats for at forsøge at genoplive dem.
Vi gjorde alle sammen alt, hvad vi kunne,
for at give patienterne på hospitalet den bedste behandling
og lindre deres lidelser.
Ja, hun virker meget reel. -Måske lidt for reel.
Virker hun ikke lidt upåvirket så få dage efter de dødsfald?
Hun er læge. Hun er bare professionel.
Idéen, om at læger og patienter skulle have dræbt deres patienter,
virker helt vanvittig.
Ja. Jeg tog fat i Tenet igen for at få de journaler.
Og? -De svarede kun vagt på, hvor de er.
Måske bør vi pålægge dem at fremvise dem eller i det mindste true med det.
Jeg har en bedre idé. -Hvad da?
Lad os da køre til New Orleans og besøge Memorial.
Vil du ikke gerne se det selv?
Måske er vi heldige og finder journalerne selv.
Gør det noget, hvis jeg ryger?
Ja, faktisk. Jeg hader, at mit tøj lugter.
For pokker. Kan du huske, da man måtte ryge i flyet?
Jeg kan huske, da jeg var 12
og fløj til Californien for at komme i Disneyland.
Jeg sad i ikke-ryger-sektionen.
Det var latterligt, for jeg inhalerede stadig omkring to pakker smøger.
I det mindste skulle du i Disneyland. -Det er rigtigt nok.
Har du overvejet at stoppe?
Jeg tænker hele tiden på at stoppe.
PLYNDRERE BLIVER SKUDT
Se der.
Jeg kan tage fat. Lad mig hive.
Billederne. De viser det ikke helt, vel?
Som at blive ramt af en lastbil. Man tror, at man ved, hvordan det er,
men man ved det først, hvis man bliver ramt af en lastbil.
CAMERON HVOR ER DU?
VAGT
Kan jeg hjælpe jer?
Vi er efterforskere fra justitschefens kontor.
Vi skal kigge os lidt omkring indenfor. -Det kommer ikke til at ske.
Undskyld? -Ikke uden kendelse eller dragt.
Du har ingen beskyttelsesdragt på. De har ingen dragter på.
I kommer ikke ind uden en dragt og en kendelse.
Hvem arbejder I for?
Vi er hyret af Tenet. De ejer hospitalet.
Har du en supervisor? -Ja da. Vil du ringe til ham?
Han siger præcis det samme.
Kom. Vi går. -Idiot.
Jeg kender et godt sted at spise. Så er køreturen ikke spildt.
Hallo?
Dr. Pou? -Ja?
Jeg hedder Liz Jarvis. Jeg er producer på CNN.
Vi så dit interview på Channel 2.
Vi hører, at myndighederne efterforsker dødsfaldene på Memorial.
Vi vil gerne have en læges version af historien.
Hallo? -Susan, det er Anna.
Hej, Anna.
Hvordan går det?
Vi har det fint.
Min mand, Vince, og jeg, vi... Vi har det fint.
Vores hus klarede strabadserne, så... Vi... Vi er okay.
Jeg ringer til dig, fordi...
Har du hørt, at myndighederne efterforsker Memorial?
Nej, det har jeg ikke hørt.
CNN har lige ringet.
De arbejder på en historie om mulig dødshjælp på hospitalet.
De vil høre min version.
CNN?
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Hæng lige på, og så får...
Jeg får nogen fra Tenet til at ringe til dig.
Okay? -Okay.
Ja, Robert. Det er Horace. Har du hørt det om hospitalet?
Det er angående min patient. Elena Batiste.
Er hun på listen over døde?
Jeg indlagde hende for en sikkerheds skyld.
Inden orkanen.
Hun var afhængig af elektrisk udstyr.
Hun var ikke på nogen måde terminal. Overhovedet.
Var det ikke dr. Nadler, der tog sig af hende, da jeg var væk...
Hvem tog sig så af hende?
Hvem ved det så?
Hallo. -Ewing. Det er Anna.
Åh, Anna. Er du okay? -Hvor er du?
Jeg har fortrukket mig til et hotel i Houston.
Fra værelset har jeg en skøn udsigt til motorvejen og en bilforhandler.
Vidste du, at myndighederne undersøger det, der skete på Memorial?
Har de kontaktet dig?
Myndighederne har ikke, men medierne har.
Var det CNN? De vil lave et interview med mig.
Ja.
CNN er også på jagt efter mig, men jeg vil ikke have noget med dem at gøre.
Hør her...
Det her drejer sig om medicinsk etik, og folk har forskellige meninger.
Jeg vil ikke fanges midt i det.
Hvad foreslår du, at jeg gør? -Det er ikke mig, du skal spørge.
Men hvis det var mig, ville jeg tale med Tenet.
Jeg ville i hvert fald ikke tale med pressen.
Efter en tur på klippepulten lyder du, som de vil have dig til.
Lige præcis. -Gem dig. Det er mit råd. Gem dig.
Hej. Er du Tiana Colburn? -Hvem er du?
Arthur Schafer fra enheden for Medicaid-svindel.
Hvordan har du fundet mig?
Din nabo længere nede ad gaden sagde, at du var her hos din mor.
Hernede ved den røde dør.
Jeg er ked af alt det her. -Det er hendes ting.
Hele hendes liv. -Det er forfærdeligt.
Ja... Så længe alle er i sikkerhed.
Må jeg stille et par spørgsmål?
Ja, fint nok. -Du er sygeplejerske på Memorial, ikke?
Jo. Eller det var jeg, inden hospitalet lukkede.
Arbejdede du sammen med dr. Anna Pou?
Jeg er kirurgisk sygeplejerske, så jeg deltog i hendes operationer.
Arbejdede du sammen med hende, efter hospitalet blev oversvømmet?
Ja, men så tog jeg af sted. Det var ikke en del af planen.
Jeg hjalp en fra neonatalafdelingen og endte i en helikopter.
Vent. Du...
Jeg så dig i nyhederne. Du reddede den baby. Det var dig.
Ja. Det var mig.
Det var heltemodigt!
Nej. Jeg gjorde det, alle ville gøre.
Nej, nej, nej. Du gjorde noget særligt.
Tak.
Undskyld.
Min datter døde for nylig på grund...
Hendes læger havde udskrevet for meget medicin.
Det gør mig ondt. Hvor er det forfærdeligt.
Jeg kan ikke lade være med at tænke,
at hvis hendes læger havde været som dig, ville hun være i live nu.
Jeg udskrev en ny recept til mr. Miller.
Hvis hans tilstand ændrer sig, så giv mig besked. Ring til min mobil.
Undskyld mig.
Hallo? -Hallo. Er det dr. Pou?
Ja. -Det er Steven Campanini.
Jeg er kommunikationsdirektør hos Tenet. Er du i nærheden af en fastnettelefon?
Jeg kan gå ind på mit kontor.
Ja tak. Ring tilbage til mig. Nummeret bør stå på din skærm.
ANNA POU ØRE-NÆSE-HALS-LÆGE
Dr. Pou. -Jeg er på fastnettelefonen.
Øjeblik. Vores juridiske vicedirektør Audrey Andrews er på medhør.
Goddag, dr. Pou.
Goddag. Tak, fordi I ringede tilbage.
Naturligvis.
Jeg kan forstå, at man undersøger begivenhederne på Memorial.
Ja, det er korrekt.
Jeg håbede på at modtage vejledning og rådgivning.
Dr. Pou, det ville være en stor hjælp, hvis du vil fortælle din version af,
hvad der skete på hospitalet, fra da orkanen ramte.
Ja...
Vi kæmpede for at fortsætte behandlingen af patienterne.
Vi havde kun nødgeneratorerne.
Der var ingen aircondition. Jeg kan ikke beskrive, hvor forfærdeligt...
Det var...
Til sidst herskede der kun kaos. Det var en obligatorisk evakuering.
Alle rendte rundt for at komme ud.
Jeg vil gerne zoome ind på det, der skete den femte og sidste dag.
Men før vi gør det...
...kan du måske forklare, hvordan I vil håndtere mit forsvar.
Hvis det kommer dertil.
Jeg kan ikke rådgive dig som person.
Undskyld.
Jeg arbejder for Tenet. Ikke for de individuelle læger.
Jeg vil faktisk råde dig til at hyre din egen advokat.
Lad os gå tilbage til den morgen. Torsdag...
Nej.
Nej. Jeg...
Jeg svarer ikke på flere af dine spørgsmål,
før jeg selv har en advokat med. Farvel.
Hvad sker der så nu? Hvad skal vi gøre?
RICHARD T. SIMMONS JR ADVOKAT
New Orleans er jo en storby, men faktisk også en lille by.
Alt, hvad man siger og gør, bliver observeret og gransket.
Du må ikke tale med nogen om det, der skete.
Især ikke pressen. Ikke flere interviews. -Jeg vil ikke lave flere interviews.
Selv din mand. Vince? -Ja, Vince.
Vince skal også holdes ude af det her.
Det, vi to taler om, skal forblive mellem os.
Forstået.
Du skal lige vide en ting, inden vi går videre.
Jeg gjorde ikke noget forkert.
Det ved jeg godt. Det ved jeg godt. Jeg...
Jeg kendte til din far.
Han var... Han var en fantastisk læge.
Nej, hør her. Du har et pletfrit ry.
Sidder vi bare og venter, indtil det er ødelagt?
Nej, vi sidder ikke bare her i forsvarsposition.
Hvad mener du? -Overlad det til mig.
Fra nu af skal du ikke bekymre dig.
Jeg ved, at du bekymrer dig, men jeg lover dig,
at jeg nok skal passe på dig.
Jeg er nysgerrig, mrs. Robichaux.
Hvorfor ville LifeCares advokater have dig til at tale med os?
Fordi jeg mener...
...at det, der skete, og det, I efterforsker, dødsfaldene,
ikke var uheld.
Vil du fortælle, hvad der skete?
For det første var forholdene på hospitalet...
...forfærdelige.
Det var ubegribeligt.
Alt var kaos.
Ingen anede, hvad der foregik.
Der var to dage helt uden strøm.
Der var mørkt.
Luften var... var som en ovn.
Stanken af død hang overalt.
Især sidste dag.
Jeg blev kaldt op til et møde hos LifeCare.
Vi får alle de patienter ud, som vi kan.
Er der nogle patienter, der ikke kommer ud?
Planen er, at vi ikke efterlader levende patienter.
Hvad med Emmett Everett? Han er en af vores patienter.
Han er vågen. Han er klar.
Jeg kender ikke til alle dine patienter. Det gør dr. Pou. Du bør spørge hende.
Jeg gik hen og talte med dr. Pou.
Undskyld. Diane Robichaux.
Jeg driver LifeCare ovenpå. -Hej.
Vi talte om Emmett.
Han er lam og vejer vel 170 kg? -Cirka.
Hvordan har han det?
Han er vågen og klar, hvis det er det, du mener.
Jeg vidste ikke, at nogen af dem var ved bevidsthed.
Jo. -Hvor mange skal der til at flytte ham?
Det ved jeg ikke. Jeg aner det ikke.
Vi ville skulle ned ad trappen. Syv etager i mørket.
Tværs gennem hospitalet og gennem hullet i maskinrummet.
Jeg ved ikke engang, om han kan komme igennem.
Og så ville han skulle køres op oven på parkeringshuset
og bæres op ad den smalle trappe.
Altså... Det må kunne lade sig gøre.
Det har været en kamp...
...med patienter, der er nemmere at håndtere.
Undskyld...
Hvad er det, vi taler om?
Hun sagde...
"Der er nogle af patienterne, der ganske enkelt ikke overlever."
Mente dr. Pou, at hun ville yde dødshjælp?
Ordet "dødshjælp" blev aldrig brugt.
Men jeg er ret sikker på, at det var det, der skete for ham.
Sagde dr. Pou, hvad hendes plan var?
Hun trak mig til side for at tage ansvaret fra mig.
Jeg tager det fulde ansvar for det her.
Ingen må være bekymrede for at miste deres tilladelser.
Som om det var det, der betød noget.
Hvad skete der så?
Vi lod Pou og hendes to sygeplejersker overtage etagen.
Ved du, hvem de to sygeplejersker var?
Nej.
Jeg kendte dem ikke engang.
Jeg tror fuldt og fast på, at mine patienter blev dræbt.
Og selvom jeg ikke deltog i det...
...gjorde jeg ikke nok for at stoppe det.
Hvad tænker du?
At hun ikke hørte nogen give ordre om at yde dødshjælp.
Det kan være en misforståelse.
Under de omstændigheder
er det vel sandsynligt, at intensivpatienterne bare bukkede under.
I værste fald kan der være udskrevet forkert medicin.
Jeg kan ikke tro, at personalet ville dræbe patienterne med overlæg.
Det kan jeg ikke forestille mig. -Heller ikke jeg.
Vi må tale med flere fra LifeCare. Så vi kan forstå, hvad der skete.
Jeg ser på det.
Blodtrykket er stabilt.
Åbn lidt mere, tak.
Ja, dr. Pou. -Tak.
Forstørret lymfeknude. De skal også væk.
Noteret.
Vågn op, Allyson.
Vågn op.
Hej. Hvordan har du det?
Hej.
Der er godt nyt. Vi fik det hele.
Vi sender vævsprøverne til patologisk, men jeg tror ikke, at der er mere.
Mener du det?
Du kommer dig helt.
Er din familie derude?
Jeg giver dem besked.
Miss Mendez, du var chefsygeplejerske hos LifeCare.
Det er rigtigt.
Lad os hoppe til om morgenen torsdag den 1. september.
Det var din sidste dag på hospitalet, ikke?
Jo, det var det. -Hvad kan du huske ved den dag?
Helikopterne.
Og lugten. Dampene fra platformen strømmede ind.
Det var overvældende.
Det hele mindede mig om noget, jeg engang så i fjernsynet.
Hvad var det?
The Fall of Saigon.
Miss Johnson, hvad var din opgave hos LifeCare?
Er det Kristy med K? -Ja. K-R-I-S-T-Y.
Jeg var fysioterapeutisk leder, så jeg havde ansvaret
for genoptræning og fysioterapi hos LifeCare.
Fortæl os, hvad du husker om den sidste dag.
Torsdagen på hospitalet.
Vi holdt møde med Susan Mulderick.
Hun mente ikke, at LifeCare-patienterne ville klare den.
Sagde Mulderick det? -Ja, det tror jeg.
Ved du hvorfor?
Det var kaotiske tilstande, og vi var blevet beordret til at forlade hospitalet.
Jeg vil gætte på, og det er ikke noget, jeg ved,
at de ikke ville efterlade patienter,
der skulle lide på et forladt hospital i flere dage, inden de døde.
Hvad gjorde du den morgen? -Det, jeg altid gjorde.
Jeg så til patienterne.
De havde det skidt.
Nogle var bevidstløse...
Andre havde fråde om munden.
Nogle trak vejret på den måde, man gør, lige inden man dør.
Der var ingen mad. Intet rent vand.
Folk forsøgte bare at slippe væk.
En! Har nogen plads til en?
Jeg hjalp en af mine patienters døtre, Angela McManus, med at komme på en båd.
Du skal i sikkerhed for din mors skyld.
Du skal overleve for hendes skyld.
Dr. Pou kom over til mig...
De her patienter...
De overlever formentlig ikke.
Jeg er overrasket over, at de sygeste stadig er i live.
Man har besluttet at give en dødelig dosis.
Nævnte hun præparaterne?
Hun nævnte dem, men jeg var så chokeret, at jeg...
Jeg bad hende gentage det, og det gjorde hun, og...
Nu kan jeg ikke...
Et af dem var morfin.
Hvad skete der efter det?
Jeg hørte Therese Mendez kalde på mig.
Hun lød meget oprevet.
Kristy. Kristy. Kristy, kom. Vi må tilbage.
Vi gik ind på Emmett Everetts stue, for der var dr. Pou.
Vi kan umuligt få ham ud.
Hvad skete der så?
Hun ville have nogen til at bedøve ham. -Hørte du hende sige det?
Bad Pou nogen om at bedøve ham?
Miss Johnson.
Måske.
Jeg ved ikke, om jeg hørte det fra hende eller fra en anden.
Men jeg hørte hende sige:
"I skal lade jer evakuere. Vi overtager patienterne nu."
Så du hende gøre noget ved nogen af jeres patienter?
Da jeg gik, så jeg hende gå ned ad gangen.
Hun så meget nervøs ud. Hun var sammen med to sygeplejersker.
Så du hende give nogen af patienterne indsprøjtninger?
Så du andet?
Nej.
Vi gik.
Mr. Nakamaru, du var farmaceut den sidste dag.
Fortalte dr. Pou dig, hvad planen var?
Hun sagde, at man ville give patienterne dødelige indsprøjtninger.
Hørte du hende sige, at de ville give dem dødelige indsprøjtninger?
Præcis de ord.
Som jeg husker det. -Hvad skete der så?
Jeg spurgte, hvilken slags medicin hun ville give patienterne.
Hun viste mig glas med morfin og Versed. Det er anæstesimedicin.
Hun bad mig om udstyr. Blandt andet sprøjter og sterilt saltvand.
Sterilt saltvand?
Det anvendes til at give medicin gennem intravenøse katetre
ind i patientens blod.
Gav du hende de ting, hun bad dig om? -Ja, det gjorde jeg.
Så du hende eller sygeplejerskerne give patienterne medicinen?
MORFIN
Jeg så dem trække medicinen op i sprøjterne.
Men jeg så dem ikke injicere patienterne. Nej.
Så du andet?
Ja, bagefter.
Jeg så dr. Pou komme ud fra en af stuerne.
Hun havde lagt sprøjterne i en klar plastikpose.
Og så bad hun mig om noget.
Hvad var det?
Hun bad mig se til patienterne...
...og trække lagenerne over dem, der var døde.
Mener du...
I mine øjne er der ingen andre måder at forstå det på.
Patienterne blev myrdet.
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith