V těch pěti dnech po Katrině byly podmínky v nemocnici...
Za celá léta praxe...
jsem nikdy nic takového neviděl.
Takže tvrdíte, že za těch 45 mrtvých můžou ty podmínky?
Ne. Nejen podmínky.
Tak jednoduché to není.
Nechcete nám to vysvětlit?
V těch podmínkách, a možná právě kvůli nim,
docházelo k rozhodnutím, k nimž nikdy dojít nemělo.
Měli bychom to probrat.
Broďte se vodou.
PĚT DNÍ V NEMOCNICI MEMORIAL
Broďte se vodou, děti.
Broďte se vodou.
Broďte se vodou, děti.
Broďte se vodou.
Bůh tyto vody rozbouří.
Člověk šel dolů k řece.
Šel dolů k řece, Pane.
Člověk šel dolů k řece.
Pomodlit se tam šel.
Broďte se vodou.
Broďte se vodou, děti.
PODLE KNIHY OD SHERI FINK
Broďte se vodou.
Bůh tyto vody rozbouří.
45 OBĚTÍ
Teprve nyní se začínáme dozvídat,
kolik obětí a jaké škody napáchala nejhorší katastrofa v dějinách USA.
Přesný počet obětí nevíme,
ale může jít o tisíce. - Prosím.
Pacienti odlétají.
Donesli jsme to miminko na heliport a já s ním letěla do Baton Rouge.
Podmínky v Superdomu se zhoršují.
Nejedli jsme už pět dní.
Bylo to horší než ve vězení. Tam aspoň mají záchody. Tady nebylo nic.
Téhle ženě se ztratily dvě děti.
Neví, kde jsou. Neví, jestli jsou ještě naživu.
Poslední dotaz. - Po 2 týdnech
už přece musíte s jistotou vědět,
co konkrétně se v těch prvních pěti dnech pokazilo.
Ještě bude spousta času zanalyzovat
především strukturu vazeb mezi vládními úrovněmi.
Kongres podle mě, a děláme to i interně,
musí zjistit, k jakým došlo rozhodnutím.
Můžu ještě?
Ne. Díky.
13 DNÍ PO HURIKÁNU KATRINA
11. ZÁŘÍ 2005
Jste z New Orleans, že?
Z Baton Rouge, to je odtamtud asi hodinu.
Co ta bouře?
New Orleans dopadlo hůř, ale...
Až na to, že kouříte, jste na tom dobře.
Jste v pořádku.
Dobře. Děkuju vám.
Hotovo.
Dobrý den. - Dobrý den.
Při vysávání jsme pod sedadly našli fotografie.
Jsou na sedadle spolujezdce. - Aha, děkuji. Tu máte.
Děkuji vám. - Prosím. Ty si vezmu.
Butchi. - Čau.
Dáš si pití? - Ne, dobrý, Emmo. Ale díky.
Jak se máte, chlapi?
Tak co říkal?
Že mi prý nic není.
To je dobře.
Nezajdeme si dnes spolu na večeři?
Butchi, radši bych zůstala s rodinou, jestli nevadí.
Jasně, jak chceš.
Copak to tu je?
Je tady osm druhů dušenýho masa.
Sakra.
Bože. Vteřinku, Lin.
Arthur Schafer.
Jo, vydržím.
Ano.
Děkuji vám.
Nám se...
Nám se daří dobře. Jo.
Tak děkuju.
Jsem v Atlantě s rodinou, ale můžu se s vámi setkat pozítří.
Kdepak, žádný problém.
Dobře. Tak zatím.
Ano.
Můžete za generálním prokurátorem.
Děkuji.
Butchi, rád vás vidím. - Já vás taky.
Tak jak se daří?
No, však to znáte. V rámci možností. Je to každý den jiné.
Znám. V květnu mi umřel táta. Bylo mu 92.
Staral jsem se o něj až do konce.
Vím, že to není to stejné, ale...
Jo.
No...
Od bouře uplynuly dva týdny a v televizi běží nekonečné zprávy o tom,
jaký to byl horor, jak tamní činitelé zneužívali své moci.
Chci prošetřit, co se tam stalo.
Zdá se, že tam došlo k hrubému zanedbání povinností.
Především se chci zaměřit na to, co se stalo v Memorial Medical Center.
Víte, že se tam našlo 45 mrtvol?
Slyšel jsem o tom. - Víc než jinde.
Čtyřicet pět mrtvých pacientů.
Vy to chápete?
Vzhledem k velikosti té nemocnice a k těm tamním podmínkám
třeba zemřeli přirozenou smrtí.
A třeba taky ne.
MINISTERSTVO SPRAVEDLNOSTI
Kancelář podnikového právníka?
Ano. - Zdravím.
Tady Arthur Schafer z oddělení kontroly zdravotnických zařízení.
Vy jste podnikový právník Tenetu?
Ne, jsem jeden z jejich právníků.
A jak se jmenujete? - Jim Bowers.
Pane Bowersi, prověřujeme, co se stalo v Memorial Hospital během hurikánu
a chtěli bychom od vás seznam těch zesnulých pacientů
a kopii vašeho traumaplánu.
Dobře, než se... Můžete mi prozradit, proč to zjišťujete?
Dozvěděli jsme se, že ve vaší nemocnici zemřelo 45 pacientů
při tom hurikánu a po něm a potřebujeme vědět, co se stalo.
Víte o tom? O těch úmrtích?
Pane Schafere, ocenil bych, kdybyste nám veškeré svoje dotazy zaslal písemně.
Písemně?
Dobře, ale máte ty záznamy, že?
Jak jsem říkal, sepište to a my vám odpovíme.
A kdy můžeme očekávat odpověď?
Odpovíme co nejdřív.
Omlouvám se, mám další hovor. Děkuji.
Virginie. - Butchi.
Ahoj! Díky, že jsi přišla.
Jak se má Kevin?
Dobře. Podle něj moc pracuju, ale má pravdu.
Jo.
Moc mě mrzí to se Shelly.
Neumím si to představit.
Díky.
Jak to s Lindou zvládáte?
Ona je pořád v Atlantě u své rodiny a... Je to...
Je to náročný. Přichází to v takových vlnách.
Jsem rád, že zase pracuju a mám se na co soustředit.
Jo.
Co ty? Jak se mají podvodníci?
Pořád něco kradou. Cent po centu.
Než narazí na tebe.
No právě. Lidi sice lžou, ale čísla ne.
Takže, Charles Foti mě poprosil, abych prošetřil
úmrtí v Memorial Medical Center v New Orleans.
O tom jsem četla. Bylo tam 45 mrtvých, že?
Jo, a my musíme určit příčinu každého toho úmrtí.
Bude to hodně práce.
Už jenom najít ty lidi, kteří se po bouři rozutekli, bude děs.
Myslíš, že jde o zločin?
Mrtvých bylo hodně, ale nesmíš opomenout ty podmínky.
Bylo to tam dost hrozný.
Umíš si představit, že bys tam v té době dělal?
Odvedli neskutečně dobrou práci.
Souhlasím.
Ale něco je na tom podezřelýho.
Volal jsem právníkovi z Tenetu.
Ti tu nemocnici vlastní, přejmenovali ji z Baptist.
Chtěl jsem základní informace, ale on mě úplně odpálkoval.
Chtěl, ať mu všechny dotazy pošlu přes fax.
Ale on mi pak poslal něco jinýho.
Vyjádření firmy. Články o statečnosti pracovníků.
Pak napsal, že nemůže najít žádné lékařské záznamy, které jsem po něm chtěl.
A pak jsem dostal tohle, aniž bych chtěl.
Od právníka z LifeCare.
LifeCare je společnost, která provozuje svoje zařízení v Memorial.
Je to nemocnice v nemocnici, takže...
„Teprve začínáme sbírat relevantní informace, ale zdá se, že pacientům...“
Těm pacientům, co umřeli v LifeCare.
„...podávala morfium doktorka Anna Pouová,
která však není zaměstnankyní LifeCare.
A to se dělo v momentě, kdy se zdálo, že se pacienty nepodaří evakuovat.“
Takže naznačují, že jim někdo záměrně ukončil život?
Kdo je ta doktorka?
Zatím nevím. - Musíme ji najít.
Asi dělala v Memorial.
Pomohlo by, kdybychom získali záznamy pacientů z LifeCare.
Virginie, vím, že jsi forenzní účetní a že to jde nad rámec tvé běžné praxe,
ale potřebuju, abys do toho zapojila svý analytický myšlení.
Jsou to takový puzzle s tisíci dílky
stejné barvy. - Který rozkousal pes.
Přesně tak. Takže jsem doufal, že...
Byl bych hrozně rád, kdybys na tom se mnou spolupracovala.
To je jasná věc.
Jak jste s mužem zvládli tu bouři? Co váš dům, přežil to?
Bydlíme na kraji města na kopci.
Jeden blok byl v pohodě, druhý byl pod vodou, ale my měli štěstí.
To rád slyším.
Takže, Anno...
vzhledem k tomu, že Memorial se jen tak neotevře...
Byli bychom rádi, kdybyste zvážila pozici u nás na LSU.
Tedy pokud by vám nevadilo být pár dnů v týdnu v Baton Rouge.
Za prací bych dojížděla klidně i do Tennessee.
My jsme blíž a máme lepší fotbalový tým.
To je fakt.
Považujeme vás za jednoho z nejlepších chirurgů ve státě.
To je milé.
Takže až se všechno za pár měsíců uklidní, můžeme to probrat.
Ne, já to beru. Můžu začít hned.
Opravdu?
Ano. Jistě. Chci zase pracovat.
To jsem vůbec nečekal.
Báječné.
To je báječné. - Fajn.
Tak si na to připijeme. Mám obrovskou radost.
Děkuji, já také.
Dobré ráno. Jsem Callie Fredricksová z Tenetu.
Děkuji, že jste přijeli až sem a že nám pomůžete s obvoláváním.
Na stole máte souhrn informací
o každém ze zesnulých pacientů.
Na těch, co jsme vám přidělili, je vaše jméno.
Dostali jste instrukce?
Ano.
Jenom rychle zopakuji, ať mluvíte obecně a nevyjadřujete svůj názor.
Příbuzní bývají naštvaní, což není žádné překvapení.
Většina z nich nemá o zesnulých žádné informace.
Vědí jen to ze zpráv.
Pardon.
Nikdo z Tenetu s příbuznými ještě nemluvil?
Mohli to zkusit, ale zatím neměli dostatek informací.
Nejdůležitější je, abyste příbuzným říkali pravdu.
Že ti pacienti možná zemřeli kvůli tomu, že nejela elektřina nebo že bylo horko.
Ano? Tak jo.
Tady Susan Muldericková.
Jsem vedoucí Memorial Medical Center
a volám ohledně vaší matky Shirley Broussardové.
Konečně. Snažila jsem se někoho kontaktovat.
Paní Broussardová,
s lítostí vám musím oznámit, že vaše matka v nemocnici zemřela.
Došlo k tomu po tom hurikánu a před evakuací pacientů z nemocnice.
Já pořád trochu doufala, že je stále...
Bože můj.
Mrzí mě, že to trvalo dva týdny.
„O vaši příbuznou se celou dobu pečovalo.
Vaše příbuzná byla identifikována, přikryta a umístěna do nemocniční kaple.
Bylo s ní zacházeno s úctou.“
Tomu nerozumím.
Proč ji neevakuovali před tou bouří?
To záviselo na tom, jak byl pacient rizikový.
Ostatní se ven dostali.
Čím byla riziková?
Je mi líto, ale tuto konkrétní informaci nemám.
Vašeho příbuzného zajistil stát. Zavezli ho k místnímu koronerovi.
Bude zjištěna příčina smrti a bude vám k dispozici úmrtní list.
Kontaktují vás státní úředníci.
Je mi to moc líto.
Je nám to moc líto.
Na shledanou.
Dobře. Na shledanou.
Někteří pacienti...
CHIRURŽKA Z MEMORIAL
...byli velice nemocní
a bez ohledu na tu bouři měli podepsaný příkaz neresuscitovat.
Což znamená umožnit jim zemřít přirozenou cestou,
a ne je nějak hrdinsky resuscitovat.
Udělali jsme všechno, co bylo v naší moci,
abychom pacientům zajistili tu nejlepší péči
a aby se cítili dobře.
Mám z ní dobrý dojem.
Možná až moc dobrý.
Nepřipadala ti pár dní po tolika úmrtích trochu bez emocí?
Je to doktorka. Je to profesionálka.
Myšlenka, že by doktoři a sestry záměrně zabíjeli pacienty,
mi připadá šílená.
No, já po Tenetu pořád chci ty lékařské záznamy.
A?
Zatím hrozně zastírají.
Třeba je musíme předvolat nebo jím tím aspoň vyhrožovat.
Mám lepší nápad. - Jaký?
Co zajet do New Orleans do Memorial?
Nechceš to tam vidět osobně?
Třeba budeme mít štěstí a ty záznamy najdeme sami.
Vadilo by, kdybych si zakouřil?
Vadilo. Nesnáším zakouřený oblečení.
Ach jo. Pamatuješ, když šlo ještě kouřit v letadle?
Pamatuju, bylo mi asi 12 a letěli jsme do Kalifornie do Disneylandu.
Seděla jsem v nekuřáckém oddělení,
ale stejně jsem vydýchala tak dvě krabičky cigaret.
Aspoň jsi letěla do Disneylandu.
To je fakt.
Nepřemýšlíš, že bys přestal?
Jo, přemýšlím o tom pořád.
RABOVÁNÍ = SMRT
Koukej na to.
Já to dám. Vytáhnu to nahoru.
Je to větší síla než na fotkách, co?
Jako když tě srazí auto.
Myslíš si, že víš, jaký to je,
ale dozvíš se to až v momentě, kdy tě nějaký auto srazí.
CAMERON, KDE JSI?
Potřebujete něco?
Jsme vyšetřovatelé od generálního prokurátora.
Potřebujeme dovnitř.
To nepůjde.
Co prosím? - Máte povolení a ochranný oblek?
Vy ochranný oblek nemáte. Oni taky ne.
Bez ochranného obleku a povolení vás tam nepustím.
Pro koho že děláte?
Pro Tenet. Ti tu nemocnici vlastní.
Máte nadřízeného?
Jasně. Jo, chcete mu zavolat?
Řekne vám nemlich to stejný.
Tak jdeme. - Kretén jeden.
Zajedeme na oběd. Je to daleko, ale stojí to za to.
Haló?
Doktorka Pouová? - No?
Jsem Liz Jarvisová, producentka ze CNN.
Viděli jsme váš rozhovor na Channel 2.
Stát prý vyšetřuje ta úmrtí v Memorial Medical Center
a my bychom chtěli, aby se k tomu vyjádřil někdo z oboru.
Haló?
Susan, tady Anna.
Zdravím, Anno.
Jak se máte?
Dá se to.
S manželem Vincem to zvládáme.
Náš dům to přežil, takže jsme v pořádku.
Volám vám ohledně...
Víte o tom, že stát vyšetřuje Memorial?
Ne, to nevím.
Volali mi ze CNN.
Chystají reportáž, že v nemocnici možná došlo k eutanazii pacientů.
Chtějí, abych se vyjádřila.
CNN?
Nevím, co mám dělat.
No, počkejte a já požádám Tenet, ať vám někdo od nich zavolá.
Dobře?
Dobře.
Ano, Roberte, tady Horace.
Slyšel jsi ty novinky ohledně té nemocnice?
No, jde o jednu moji pacientku. O Elenu Batistovou.
Je na tom seznamu zesnulých?
Já ji přijal jen preventivně.
Už před bouří.
Byla na přístrojích.
Nebyla smrtelně nemocná. To vůbec.
Poté co jsem odešel, nepečoval o ni doktor Nadler?
A kdo o ni teda pečoval?
A kdo to teda ví?
Haló. - Ewingu, tady Anna.
Anno, jak je? - Kde teď jsi?
Uklidil jsem se do jednoho hotelu v Houstonu.
Mám super výhled na dálnici a autobazar.
Víš, že stát vyšetřuje, co se stalo v Memorial?
Kontaktoval tě někdo?
Ze státu nikdo, ale média jo.
CNN? Chtějí po mně rozhovor.
Jo.
Ze CNN mě taky shánějí, ale já s nimi nechci mít nic společného.
Hele...
Když jde o lékařskou etiku, je problém v tom, že každý má jiný názor.
Nechci se toho účastnit.
Co myslíš, že mám dělat?
Jo to mě se neptej.
Ale být tebou, proberu to s Tenetem.
Rozhodně bych to neprobíral s novináři.
Sestříhají to a vyzní to tak, jak chtějí oni.
Máš naprostou pravdu.
Schovej se. To je má rada.
Dobrý den, nejste náhodou Tiana Colburnová?
A vy jste kdo?
Arthur Schafer z oddělení kontroly zdravotnických zařízení.
Jak jste mě našel?
Vaše sousedka říkala, že přebýváte u své mámy.
V tomhle domě s červenými dveřmi.
Moc mě to mrzí.
To je všechno její.
Celý její život.
Je to hrůza.
No... Hlavně že jsme v pořádku.
Můžu se vás na něco zeptat?
Jasně. Klidně.
Děláte v Memorial sestru, že?
Ano, spíš dělala, než zavřeli.
Pracovala jste s Annou Pouovou?
Jsem sestra na chirurgii a pomáhala jsem jí, ano.
Dobře, a byla jste s ní...
Pracovala jste s ní i po těch záplavách?
Prvně jo, ale pak jsem odešla. Ale neúmyslně.
Pomáhala jsem jednomu z novorozenců a odletěla s ním vrtulníkem.
Počkat, vy...
Já vás viděl ve zprávách.
Vy jste zachránila to miminko.
No jo, to jsem byla já.
To byl přímo hrdinský čin.
Ne. To by udělal každý.
Kdepak. Udělala jste něco výjimečného.
Děkuju.
Pardon.
Moje dcera nedávno zemřela kvůli...
Doktoři, kteří o ni pečovali, jí předepsali nadměrné množství léků.
To je mi líto. To je strašlivé.
Pořád myslím na to,
že kdyby její doktoři byli jako vy, byla by naživu.
Napsala jsem Millerovi recept.
Kdyby došlo ke změně jeho zdravotního stavu,
dejte mi prosím vědět na můj mobil, ano?
Omluvte mě.
Haló? - Dobrý den, doktorka Pouová?
Ano. - Tady Steven Campanini.
Vedu oddělení komunikace Tenetu.
Máte poblíž pevnou linku?
Můžu zajít do kanceláře.
Udělejte to prosím a zavolejte mi zpět. Mé číslo máte.
OTOLARYNGOLOŽKA
Paní doktorko? - Volám z pevné linky.
Vydržte, je tu se mnou asistentka právního poradce Audrey Andrewsová.
Dobrý den, paní doktorko.
Dobrý den. Děkuji, že voláte.
Není zač.
Chápu to tak, že se prošetřuje to, co se stalo v Memorial.
Ano.
Doufala jsem, že mi dáte nějaké rady.
Paní doktorko, bylo by dobré, kdybyste nám mohla z vašeho pohledu říct,
co se v té nemocnici stalo.
Začněte od toho hurikánu.
Jistě.
Měli jsme problémy zajistit pacientům péči.
Měli jsme pouze záložní zdroje elektřiny.
Neměli jsme klimatizaci. Nedokážu ani popsat, jak to bylo otřesné.
Bylo to...
LOUISIANA STATE UNIVERSITY CENTRUM LÉKAŘSKÉ VĚDY
Na konci už tam byl naprostý chaos.
Měli jsme nařízenou evakuaci.
Každý se chtěl za každou cenu dostat ven.
Paní doktorko, chci se zaměřit konkrétně na to,
co se stalo v pátý, v ten poslední den.
Než se k tomu dostaneme...
mohla byste mi prosím prozradit,
jakou mi zajistíte právní ochranu?
Kdyby to bylo třeba.
Ohledně právního zástupce vám radit nemůžu.
Prosím?
Pracuji pro Tenet. Ne pro doktory.
Vlastně vám radím sehnat si vlastního právníka.
Když se teď vrátíme k tomu čtvrtečnímu ránu...
Ne.
Ne...
Nebudu odpovídat na vaše dotazy, dokud si neseženu právníka. Na shledanou.
Co bude dál? Co budeme dělat?
PRÁVNÍ ZÁSTUPCE
No, New Orleans je sice město, ale je malé.
Všechno se hned roznese.
O tom, co se stalo, nesmíte s nikým mluvit.
Ano? A rozhodně ne s médii. Už žádné rozhovory.
Žádné rozhovory už ani nechci.
A váš manžel... Vince, že?
Ano, Vince.
Ani Vincovi nesmíte říkat úplně všechno.
O čem se tady budeme bavit musí zůstat jenom mezi vámi a mnou.
Rozumím.
Poslyšte, chtěla bych vám něco říct, než budeme jakkoliv pokračovat.
Nic jsem neprovedla.
Jistě, to já vím.
Slyšel jsem o vašem tátovi.
Byl to vynikající doktor.
Máte skvělou pověst.
Co teď? Počkáme, dokud ji někdo nepokazí?
Ne, nebudeme se jenom tak bránit.
Ale? - To nechte na mně.
Zatím si nedělejte starosti.
Teda vím, že si starosti dělat budete, ale slibuji vám, Anno,
že se o vás postarám.
Paní Robichauxová, nevíte,
proč s námi chtěli mluvit právníci z LifeCare?
Protože mám za to,
že to, co se stalo, co prošetřujete... Ta úmrtí...
Že nešlo o náhodu.
Řeknete nám, co se tam stalo?
No, v první řadě...
Podmínky v té nemocnici byly...
otřesné.
Prostě neuvěřitelné.
Byl tam chaos.
Nikdo nevěděl, co se děje.
Dva dny jsme neměli proud.
Byla tam tma.
A ten vzduch... Bylo tam jak v peci.
A všude byla cítit smrt.
Hlavně ten poslední den.
Zavolali si mě na schůzi do LifeCare.
Dostaneme ven maximum pacientů.
Takže se odtud někdo nedostane?
Máme plán nenechat tady žádné živé pacienty.
A co bude s Emmettem Everettem?
Je to náš pacient.
Je při plném vědomí.
Já vaše pacienty neznám, obraťte se na doktorku Pouovou.
Takže jsem šla za doktorkou Pouovou.
Jsem Diane Robichauxová.
Vedu LifeCare. - Dobrý den.
Mluvily jsme o Emmettovi.
Je ochrnutý. Váží kolem 170 kilo.
Něco takového.
Jak to zvládá?
Je při vědomí, jestli se ptáte na tohle.
Já nevěděla, že je někdo z pacientů při vědomí.
Je.
Kolik lidí bude třeba, abychom ho přemístili?
To nevím. Netuším.
Museli bychom ho snést po schodech. Sedm pater potmě.
Přes celou nemocnici, pronést dírou ve strojovně.
Ani nevím, jestli by se tam vešel.
Pak by ho odvezli na střechu garáže a odnesli po úzkých schodech na heliport.
Určitě by to nějak šlo.
Zatím je to velmi náročné.
A to s lidmi, kteří mají méně obtíží.
Pardon, ale...
Co tedy chcete říct?
A ona řekla...
„Někteří z pacientů to prostě nepřežijí.“
Měla paní doktorka Pouová na mysli eutanazii?
Slovo eutanazie nepadlo...
ale jsem si celkem jistá, že k tomu nakonec došlo.
A říkala doktorka Pouová, co měla v plánu?
Vzala si mě stranou a zbavila mě zodpovědnosti.
Všechno to beru na sebe.
Nechci, aby někdo přišel o licenci.
Jako by mi na tom záleželo.
Co bylo pak?
Předali jsme vedení patra doktorce Pouové a dvěma jejím sestrám.
Víte, kdo ty dvě sestry byly?
Nevím.
Neznám je.
Jsem přesvědčená o tom, že mí pacienti byli zavražděni.
A i když jsem se toho neúčastnila...
nijak jsem tomu nezabránila.
Tak co myslíš?
Vlastně nikoho neslyšela, že by nařizoval eutanazii pacientů.
Mohlo jít o nějaké nedorozumění.
Vzhledem k těm hrozným podmínkám
se mi zdá normální, že ti vážně nemocní pacienti zemřeli.
Přinejhorším někdo dostal léky, co neměl.
Nechce se mi věřit, že by doktoři úmyslně zabíjeli pacienty.
To se mi nezdá.
Mně taky ne.
Promluvíme si s víc lidmi z LifeCare. Zjistíme, co se tam stalo.
Zkusím to zařídit.
Tep v normě...
Odhalte inferiorní část, prosím.
Jistě. - Děkuji.
Výrazná adenopatie. Uzliny budou muset taky pryč.
Rozumím.
Probuďte se, Allyson.
Probuďte se.
Zdravíčko. Jak se vám daří?
Zdravím, paní doktorko.
Dobrý den.
Dobrá zpráva. Vše jsme dostali ven.
Vzorky tkáně odešleme na patologii, ale myslím, že už tam žádný nádor nezbyl.
Opravdu?
Budete v pořádku.
Máte tady rodinu?
Řeknu jim to.
Paní Mendezová, vy jste byla v LifeCare hlavní sestra?
Byla. Ano.
Přeskočíme na čtvrteční ráno, na prvního září.
To jste v té nemocnici byla naposledy, že?
Ano.
Co si z toho dne pamatujete?
Vrtulníky.
A ten zápach.
Spaliny se od heliportu dostaly až dovnitř.
Bylo to nesnesitelné.
Připomnělo mi to scénu z jednoho filmu, co jsem viděla.
Jakého?
The Fall of Saigon.
Paní Johnsonová, co jste v LifeCare dělala?
Jste Kristy, že? Píšete se s K.
Ano. K-R-I-S-T-Y.
Byla jsem vedoucí fyzikální medicíny. Dohlížela jsem
na rehabilitace a terapeutické programy.
Můžete nám říct, co si pamatujete z posledního dne?
Ze čtvrtka?
Byla schůze se Susan Mulderickovou.
Myslela si, že to pacienti z LifeCare nepřežijí.
To řekla?
Myslím, že ano.
A nevíte proč?
Byl tam naprostý chaos a měli jsme rozkaz dostat se ven.
A myslím si, ale nevím to jistě,
že tam nechtěli nechat pacienty o samotě,
aby tam netrpěli v opuštěné nemocnici několik dní, než by umřeli.
Co jste to ráno dělala?
To, co vždycky.
Šla jsem zkontrolovat pacienty.
Vypadali špatně.
Někteří byli v bezvědomí...
a jiným šla pěna od úst.
Někteří dýchali, jako by byli těsně před smrtí.
Neměli jsme jídlo.
Žádnou vodu.
Každý se odtamtud snažil dostat.
Vezme někdo aspoň jednoho?
Pomáhala jsem dceři jedné z mých pacientek,
Angele McManusové, do člunu.
Musíte se dostat do bezpečí. Udělejte to pro svoji mámu.
Nesmí o vás přijít.
Pak přišla doktorka Pouová.
Tihle pacienti...
nejspíš nepřežijí.
Žasnu, že jsme je udrželi naživu tak dlouho.
Rozhodlo se, že pacientům podáme smrtelné dávky.
Řekla konkrétně čeho?
Řekla, ale já byla tak v šoku, že...
Chtěla jsem, aby to zopakovala, což udělala, ale...
Teď už si...
Zmínila i morfium.
Co se stalo pak?
Slyšela jsem, jak mě volá Therese Mendezová.
Zněla naštvaně.
Kristy, pojď. Musíme se vrátit.
Šly jsme za Everettem, protože tam byla Pouová.
Nedostaneme ho odtud.
Co bylo pak?
Chtěla, aby ho někdo uspal.
To jste ji slyšela říkat?
Pouová chtěla, ať ho někdo uspí?
Paní Johnsonová.
Možná.
Nejsem si jistá, jestli to říkala přímo ona nebo někdo jiný.
Ale slyšela jsem ji říkat:
„Musíte se evakuovat. Ti pacienti jsou odteď v naší péči.“
Viděla jste, že by s vašimi pacienty něco dělala?
Při odchodu jsem ji viděla kráčet chodbou.
Připadala mi strašně nervózní.
Šla se dvěma sestrami.
Viděla jste, že by pacientům podávala léky?
Viděla jste ještě něco?
Ne.
Odešly jsme.
Pane Nakamaru, měl jste poslední den v lékárně službu.
Řekla vám doktorka Pouová, co má v plánu?
Řekla mi, že pacienti dostanou smrtelnou dávku.
Slyšel jste ji to říkat? Že dostanou smrtelnou dávku?
Přesně tohle říkala?
Tak si to pamatuji.
Co se stalo potom?
Ptal jsem se jí, jaká farmaceutika chce pacientům podat.
Ukázala na lahvičky s morfiem a Versedem,
což je sedativum používané chirurgy.
Chtěla po mně, ať jí vydám stříkačky a lahvičky se sterilní slanou vodou.
Sterilní slanou vodu?
Tou se zavádí léčiva skrz žilní katétr do krevního oběhu pacienta.
Jakožto lékárník, vydal jste jí, co požadovala?
Ano, vydal.
A viděl jste ji nebo sestry, že by to někomu podávaly?
MORFIUM
Viděl jsem, jak to natahují do stříkaček.
Ale neviděl jsem, že by to těm pacientům daly. To ne.
Viděl jste ještě něco?
Jo. Potom.
Viděl jsem, jak doktorka Pouová vychází z jednoho pokoje.
A ty stříkačky dala do průhledného plastového pytlíku.
Pak mě o něco poprosila.
O co?
Ať kontroluju pacienty...
a ať přikryju ty, co umřeli.
Takže myslíte...
Podle mě neexistuje žádné jiné vysvětlení.
Ti pacienti byli zavražděni.
Překlad titulků: Karel Himmer