Tas penkias dienas po „Katrinos“ sąlygos ligoninėje...
Per visus savo gydytojavimo metus...
Niekada nebuvau matęs nieko panašaus.
Norite pasakyti,
kad sąlygos kaltos dėl 45 žmonių mirties?
Ne. Ne vien sąlygos.
Viskas ne taip paprasta.
Na, tuomet pabandykite paaiškinti.
Tokiomis sąlygomis, o gal dėl taip susiklosčiusių sąlygų
teko priimti tokius sprendimus, kokių niekam nelinkėčiau priimti.
Ir tai reikėtų paaiškinti.
Briskit per vandenį
Briskit per vandenį, vaikai
Briskit per vandenį
Briskit per vandenį, vaikai
Briskit per vandenį
Dievas pasirūpins šiuo vandeniu
Žmogus nuėjo prie upės
Žmogus nuėjo prie upės, Viešpatie
Žmogus nuėjo prie upės
Nuėjo ten pasimelsti
Briskit per vandenį
Briskit per vandenį, vaikai
PAGAL ŠERI FINK KNYGĄ
Briskit per vandenį
Dievas pasirūpins šiuo vandeniu
45 MIRUSIEJI
Tik dabar ima aiškėti didžiausios gaivalinės nelaimės Amerikoje
sukeltų mirčių ir padarytos žalos mastas.
Galutinis aukų skaičius paaiškės dar negreitai,
bet jų gali būt ne vienas tūkstantis. - Maldauju.
Sunkiausi ligoniai išgabenami oro transportu.
Į nusileidimo aikštelę nunešėme kūdikį,
ir sraigtasparnis mus nuskraidino į Baton Ružą.
Stadione prisiglaudusių žmonių sąlygos - nepavydėtinos.
Jau penkias dienas nieko burnoj neturėjom.
Blogiau nei kalėjime. Ten bent yra tualetas
ir kur nusiprausti. O čia - nieko.
Ši moteris neranda savo dviejų vaikų.
Ji nežino, kur jie.
Jie nežino, ar ji... ar jie gyvi, ar mirę.
Pone prezidente... - Paskutinis klausimas.
...praėjo dvi savaitės.
Turėjote pakankamai laiko, kad susidarytumėte aiškią nuomonę,
kokia didžiausia klaida buvo padaryta per pirmąsias penkias dienas.
Turėsime pakankamai laiko nuodugniai išanalizuoti
visų valdžios institucijų bendradarbiavimo struktūrą.
Manau, Kongresui reikėtų... Esu įsitikinęs, kad Kongresas turėtų,
savo ruožtu mes jau tai darome,
nuodugniai įvertinti sprendimų priėmimo procedūrą.
P. prezidente, galėtumėte patikslinti vieną dalyką?
Ne. Gana, ačiū.
13 DIENŲ PO URAGANO KATRINA
2005 M. RUGSĖJO 11 D.
Jūs iš Naujojo Orleano, ar ne?
Na, tiksliau, iš Baton Ružo. Maždaug už valandos kelio.
Audra daug bėdos pridarė?
Na, ne tiek, kaip Naujajame Orleane, bet...
Na, išskyrus rūkymą, jūsų sveikatai pretenzijų neturiu.
Nieko blogo nematau.
Puiku. Ačiū, daktare.
Baigta.
Sveiki, pone. - Sveiki.
Valydami po sėdynėmis radome kelias nuotraukas.
Padėjau jas ant keleivio sėdynės. - Gerai. Puiku. Paimkit, prašau.
Ačiū, pone. - Prašau. Štai dar.
Bučai. - Labas.
Išgersi ko nors? - Nenoriu, Ema. Ačiū, brangute.
Kaip sekas, bičiuliai?
Ir ką jis pasakė?
Na, kad man viskas gerai. Kaip matai.
Na, smagu girdėti.
Gal šįvakar einam pavakarieniauti? Tik tu ir aš.
Bučai... jei tu nieko prieš, norėčiau pabūti su šeima.
Kaip pasakysi.
Ir koks planas?
Gali rinktis iš aštuonių skirtingų troškinių.
Šūdas.
O Dieve. Minutėlę, Lin.
Artūras Šeiferis.
Taip, palauksiu.
Taip, pone.
Ačiū, pone.
Mums...
Mums viskas gerai. Taip.
Ačiū.
Su šeima esu Atlantoje, bet galėtume susitikti poryt.
Ar... Ne, jokių problemų.
Gerai. Puiku, tada ir pasimatysim.
BATON RUŽAS
Gerai, pone.
Generalinis prokuroras jūsų laukia.
Ačiū.
Bučai. Malonu jus matyti. - Ir man, pone.
Taigi, kaip laikotės?
Suprantate. Normaliai. Vieną dieną geriau, kitą - blogiau.
Suprantu. Gegužę mirė mano tėvas. Jam buvo 92-eji.
Rūpinausi juo iki paskutinio atodūsio.
Žinau, kad tai - ne tas pats, bet...
Taip.
Taigi.
Dvi savaites po audros
per televiziją tik ir girdime daugybę siaubo istorijų
apie valdžios institucijų piktnaudžiavimą.
Todėl norėčiau išsiaiškinti šituos dalykus.
Panašu, kad šiurkštus pareigų nevykdymas reiškėsi visose srityse.
Ypatingai mane domina tai, kas nutiko medicinos centre „Memorial“.
Jame rado 45 mirusius žmones, galit įsivaizduoti?
Taip, aš girdėjau. - Daugiau nei kur nors kitur.
Keturiasdešimt penki mirę pacientai.
Kaip tai galėtumėte paaiškinti?
Turint galvoje ligoninės dydį ir aplinkybes,
gali būti, kad tie 45 pacientai numirė natūraliai.
O gal ir ne.
LUIZIANOS TEISINGUMO DEPARTAMENTAS
Vyriausiojo juristo kabinetas?
Taip. - Sveiki.
Jums skambina Artūras Šeiferis iš Luizianos Medicininio audito skyriaus.
Ar jūs - vyriausiasis „Tenet“ juristas?
Ne, bet toje įmonėje dirbu juristu.
Gerai, kuo jūs vardu? - Bauersas. Džimas Bauersas.
P. Bauersai.
Mes aiškinamės, kas per uraganą nutiko ligoninėje „Memorial“,
ir norėtume gauti visų mirusių pacientų sąrašą,
o taip pat - ekstremaliųjų situacijų planą.
Gerai. Visų pirma... Galėtumėt paaiškinti, kodėl jų prašote?
Na, kiek žinome, per uraganą ir po jo jūsų ligoninėje
mirė 45 pacientai, todėl norime išsiaiškint, kaip tai nutiko.
Girdėjote apie tai? Apie tas mirtis?
P. Šeiferi,
būčiau dėkingas, jei visus klausimus
atsiųstumėte mums raštu.
Raštu?
Gerai. Bet jūs turite ligos istorijas, tiesa?
Kaip minėjau, atsiųskite klausimus raštu, ir mes jums atsakysime.
Kada galime tikėtis jūsų atsakymų?
Pasistengsime kuo greičiau.
Atleiskit, man skambina kita linija. Ačiū.
Virdžinija. - Bučai.
Labas! Ačiū, kad radai laiko.
Na, kaip sekasi Kevinui?
Gerai. Galvoja, kad aš per daug dirbu, ir, žinoma, yra teisus.
Taip.
Labai apgailestauju dėl Šelės.
Sunku tuo patikėti.
Ačiū.
Kaip sekasi jums su Linda?
Na, ji tebėra Atlantoje su savo šeima, bet tai...
Sunku, patikėk. Sielvartas tai dingsta, tai sugrįžta.
Džiaugiuosi grįžęs į darbą, galėsiu nukreipti kitur mintis.
Taip.
Kaip tu? Jau visus sukčius sugaudei?
Žinai, dar ne visus, jie vis dar vagiliauja.
Kol nesusidūrė su tavim.
Tai ir yra geriausia. Žmonės gali meluoti, bet skaičiai - niekada.
Taigi, Čarlzas Foti paprašė manęs pasidomėti...
mirusiais žmonėmis Naujojo Orleano ligoninėje „Memorial“.
Skaičiau apie tai. Keturiasdešimt penki mirusieji?
Taip. Mūsų skyriui teks nustatyti kiekvienos mirties priežastį.
Laukia milžiniškas darbas.
Vien ką reiškia surasti žmones,
visur išsibarsčiusius po audros?
Manai, kad tai - nusikaltimas?
Mirčių skaičius nemažas, bet reikia įvertinti visas sąlygas.
Situacija išties buvo nepavydėtina.
Gali įsivaizduot, ką teko patirti gydytojams ir slaugytojams?
Tai, ką jie padarė, yra neįtikėtina.
Taip, sutinku.
Bet yra keletas dalykų, kurie pasėjo man abejonę.
Kalbėjausi telefonu su „Tenet“ advokatu.
Šiai kompanijai priklauso ligoninė, kurią jie pervadino iš Baptistų.
Paprašiau įprastos informacijos, bet jis ėmė sukti uodegą.
Paprašė, kad atsiųsčiau visus klausimus jam faksu,
ir atsiuntė man faksu šiokios tokios informacijos.
Įmonės pareiškimą. Straipsnius apie medicinos darbuotojų heroizmą.
Bet sako, kad negali rasti ligos istorijų,
kurių prašiau.
O šitą gavau be atskiro prašymo.
Čia... Nuo „LifeCare“ juristo.
Na, „LifeCare“... šį įstaiga turi patalpas ligoninėje „Memorial“,
kitaip tariant, yra ligoninė ligoninėje, ir...
„Nors tik dabar ėmėme rinkti visus susijusius faktus,
turime informacijos, kad pacientams...“
Na, pacientams, kurie mirė, „LifeCare“ pacientams, supranti,
„...dr. Ana Pou, kuri nėra „LifeCare“ darbuotoja,
suleido morfijaus,
kai paaiškėjo, kad šių pacientų evakuoti nepavyks.“
Jie galvoja, kad kai kurie jų pacientai mirė ne savo mirtimi?
Kas ta dr. Pou?
Dar nežinau. - Reikia ją surasti.
Manyčiau, ji dirbo „Memorial“.
Būtų neblogai gauti tų „LifeCare“ pacientų ligos istorijas.
Virdžinija, suprantu, kad esi teismo apskaitos ekspertė,
ir šitas reikalas nepatenka į tau įprastų bylų sritį,
bet man labai praverstų tavo analitinis mąstymas.
Tai primena dėlionę iš tūkstančio dalių,
kurių visos - vienodos spalvos. - Ir dar šuns apkramtytos.
Būtent. Todėl ir pagalvojau, kad...
Tikrai labai norėčiau, kad sutiktum padirbėti kartu.
Juk tą dabar ir darom?
Kaip jūs ištvėrėt audrą? Jūs ir jūsų vyras. Namas atlaikė?
Mes gyvenam tolėliau nuo miesto centro.
Vienas kvartalas nenukentėjo, kitą apsėmė, bet mums pasisekė.
Smagu girdėti.
Taigi, Ana...
turint galvoje, kad „Memorial“ kurį laiką nedirbs,
norėtume jus pakviesti padirbėti Luizianos universitete.
Jei sutiktumėte kelias dienas per savaitę pagyventi Baton Ruže.
Vykčiau ir į Tenesį, jei tik galėčiau grįžti į darbą.
Na, mes esame arčiau, be to, mūsų futbolo komanda - geresnė.
Tiesa. Tas tiesa.
Mes tikrai galvojame, kad esate viena geriausių chirurgių visoje valstijoje.
Ačiū už tokius žodžius.
Na, galėsime pasikalbėti po kelių mėnesių, kai nuslūgs emocijos.
Ne. Aš sutinku. Galiu pradėti nors dabar.
Tikrai?
Taip. Žinoma. Nekantrauju grįžti į darbą.
Na, šito aš negalėjau...
Tai - nuostabu.
Nuostabu. - Puiku.
Na, už tai reikia išgerti. Aš labai džiaugiuosi.
Ačiū. Ir aš džiaugiuosi.
Labas rytas visiems. Esu Kelė Fredriks iš „Tenet“.
Ačiū, kad sutikote šiandien padirbėti
ir apskambinti mirusiųjų artimuosius.
Taigi, ant stalų išdėlioti lapeliai su trumpa informacija
apie visus mirusius pacientus.
Ant jų užrašyti jūsų vardai, kas kam turi skambinti.
Visi gavote pokalbio telefonu instrukcijas?
Taip, ponia. Taip.
Dar kartą primenu,
nieko nedetalizuokite, nereikškite savo nuomonės.
Artimieji dažniausiai būna pikti, ir tai neturėtų stebinti.
Dauguma jų dar neturi jokios informacijos apie savo artimuosius
ir žino tik tiek, kiek girdėjo per žinias.
Atsiprašau.
Niekas iš „Tenet“ dar nesikalbėjo su šeimos nariais?
Na, gal jie ir bandė prisiskambinti,
bet niekas nežinojo tikslios informacijos, ką jiems pasakyti.
Svarbiausia sakyti šeimos nariams teisybę.
Kad pacientai mirė dėl elektros tiekimo sutrikimų ar dėl didelių karščių.
Gerai? Gerai.
Kalba Siuzana Malderik.
Esu medicinos centro „Memorial“ skyriaus vadovė
ir skambinu jums dėl jūsų mamos Šerlės Brusard.
Pagaliau. Aš niekam negalėjau prisiskambinti.
Deja, p. Brusard,
apgailestaudama jums pranašu, kad jūsų mama mirė ligoninėje,
kai kilus uraganui teko evakuoti iš ligoninės pacientus.
Turėjau mažytę viltį, kad galbūt ji...
O Dieve.
Apgailestauju, kad susisiekėm su jumis tik po dviejų savaičių.
„Jūsų artimuoju buvo rūpinamasi iki paskutinio atodūsio.“
„Jūsų artimasis buvo identifikuotas, uždengtas ir paguldytas mūsų koplyčioje.“
„Su jūsų artimuoju buvo elgiamasi oriai.“
Nesuprantu.
Kodėl negalėjot jos evakuoti prieš audrą?
Buvo atsižvelgta į pacientui galinčią kilti riziką.
Kitus pacientus tai evakavote.
Kokia jai kilo rizika?
Atsiprašau. Aš neturiu tokios konkrečios informacijos.
Valstija pasirūpino, kad jūsų artimasis
būtų pervežtas į apygardos teismo medicinos biurą.
Bus nustatyta mirties priežastis ir...
išrašytas mirties liudijimas.
Pareigūnai su jumis susisieks.
Labai apgailestauju.
Mes labai apgailestaujam.
Viso gero.
Ką gi. Viso gero.
Ten buvo keli pacientai, kurie...
DR. ANA POU „MEMORIAL“ CHIRURGĖ
...buvo kritinės būklės
ir iš anksto pasirašę atsisakymą dėl dirbtinio gyvybės palaikymo.
Kitaip tariant, jie norėjo, kad jiems būtų leista mirti natūraliai,
kad jų gyvybė ne... nebūtų dirbtinai palaikoma.
Mes visi darėme, ką galėjome,
kad ligoninės pacientams būtų užtikrintas kuo geresnis gydymas,
kad jiems netektų kentėti.
Na, man ji atrodo maloni.
Gal net per daug.
Tau ji neatrodo bejausmė, praėjus kelioms dienoms po šitų mirčių?
Ji - gydytoja. Elgiasi profesionaliai.
Mintis, kad gydytojai ir slaugytojai galėtų tyčia nužudyti savo pacientus,
man atrodo beprotiška.
Taip. Aš dar kartą paprašiau „Tenet“ pateikti tas ligos istorijas.
Ir?
Jie miglotai paaiškino, kad nežino, kur jos.
Gal reikėtų jiems įteikti teismo šaukimą ar bent jau tuo pagrasinti?
Turiu geresnę idėją. - Kokią?
Nuvažiuoti į Naująjį Orleaną ir nueiti į „Memorial“.
Nenori visko pamatyti savo akimis?
Be to, gal mums pasiseks, ir mes rasim tas ligos istorijas.
Nieko prieš, jei užsirūkysiu?
Tiesą sakant, prieš. Nepatinka, kad prasmirsta rūbai.
Žmogau. Pameni, kai ir lėktuvuose buvo galima rūkyti?
Pamenu, buvau gal 12-os metų,
kai skridome į disneilendą Kalifornijoje.
Sėdėjau nerūkymo zonoje,
bet tai nieko nereiškė, nes prisikvėpavau cigarečių dūmų su kaupu.
Na, bent pamatei disneilendą.
Tas tiesa.
Niekada negalvojai mesti?
Nuolatos apie tai galvoju.
PLĖŠIKAUTOJAI BUS ŠAUDOMI
Žiūrėk.
Aš pasieksiu. Galiu užkelti į viršų.
Nuotraukos neatspindi tikrovės, ar ne?
Čia kaip būti partrenktam sunkvežimio.
Manai, kad žinai, ką tai reiškia,
bet iš tikrųjų sužinai tik tada, kai sunkvežimis tave partrenkia.
KAMERONAI, KUR TU?
MEDICINOS CENTRAS „MEMORIAL“
APSAUGA
Kuo galiu padėti?
Mes iš generalinės prokuratūros tyrėjų grupės.
Mums reikia čia apsižvalgyti.
Tai neįmanoma.
Atsiprašau. Nesupratau? - Tik su leidimu ir apsauginiu kostiumu.
Jūs be apsauginio kostiumo. Ir jie be apsauginių kostiumų.
Be apsauginio kostiumo ir leidimo aš jūsų neįleisiu.
Kam jūs dirbate?
Mus pasamdė „Tenet“. Ligoninė priklauso jiems.
Turite viršininką?
Žinoma. Taip. Norite jam paskambinti?
Jis jums pasakys tą patį.
Viskas aišku. Eime. - Šiknius.
Tolėliau žinau vietelę, kur galima skaniai pavalgyti.
Alio?
Dr. Pou? - Klausau.
Jums skambina Liz Džarvis. Esu CNN prodiuserė.
Matėme interviu, kurį davėte 2-am kanalui.
Girdėjome, kad valstija aiškinasi dėl mirčių medicinos centre „Memorial“,
ir norėtume išgirsti jūsų profesionalią nuomonę šiuo klausimu.
Alio?
Siuzana, čia Ana.
Labas, Ana.
Kaip jums sekasi?
Viskas gerai.
Mums su Vincu viskas gerai.
Mūsų namas nenukentėjo, tad... mums viskas gerai.
Skambinu dėl...
Ar girdėjote, kad valstija tiria, kas nutiko „Memorial“?
Ne, negirdėjau.
Man ką tik skambino iš CNN.
Jie rengia reportažą apie galimą eutanaziją ligoninėje.
Nori, kad aš pasisakyčiau.
Nežinau, ką man daryti.
Na, kol kas nieko nedarykit, o aš...
Paprašysiu, kad jums paskambintų kas nors iš „Tenet“.
Gerai?
Gerai.
Taip, Robertai, čia Horacijus.
Girdėjai naujienas apie ligoninę?
Taip, na, norėjau pasidomėti savo paciente Elena Batist.
Ar ji yra mirusiųjų sąraše?
Paguldžiau ją atsargumo sumetimais.
Prieš audrą.
Nes ji buvo prijungta prie elektros įrenginių.
Bet joks mirtinas pavojus jai negrėsė.
Kai aš evakavausi, ar ne dr. Nadleris ja rūpinosi...
O kas rūpinosi jos priežiūra?
Tada kas žino?
Klausau. - Juingai, čia Ana.
Ana. Kaip sekas? - Kur tu?
Na, laikinai apsigyvenau viešbutyje Hjustone.
Su nuostabiu vaizdu į greitkelį ir automobilių parduotuvę.
Girdėjai, kad valstija aiškinasi, kas nutiko „Memorial“?
Tau dar neskambino?
Iš valdžios - ne, tik iš žiniasklaidos.
Iš CNN? Jie nori iš manęs interviu.
Taip.
CNN ir man siūlė, bet aš nesiruošiu su jais kalbėtis.
Klausyk...
Kai reikalas susijęs su medicinine etika,
visi žmonės turi savo nuomonę,
ir aš nenoriu atsidurti tame nuomonių katile.
Tai ką siūlai man daryti?
Iš manęs nekoks patarėjas.
Bet tavo vietoje pasikalbėčiau su „Tenet“.
Ir jokiu būdu nesikalbėčiau su žiniasklaida.
Jie viską suredaguos ir pateiks taip, kaip norės.
Tai jau tikrai.
Tylėk. Toks būtų mano patarimas. Tylėk.
Sveiki, jūs - Tiana Kolburn?
O kas jūs?
Artūras Šeiferis iš Medicininio audito skyriaus.
Kaip jūs mane suradot?
Jūsų kaimynė pasakė, kad esate pas mamą.
Na, šiame rajone, su raudonomis durimis.
Aš jus tikrai užjaučiu.
Čia visi jos daiktai.
Visas jos gyvenimas.
Taip, košmaras.
Na... bent jau esame saugūs.
Galiu užduot jums kelis klausimus?
Žinoma. Klauskit.
Jūs dirbote slaugytoja „Memorial“?
Taip, bet dabar ligoninė uždaryta.
Ar dirbote su dr. Pou?
Esu operacinės slaugytoja, tad, taip, teko dažnokai su ja dirbti.
Supratau. Ar dirbote su ja,
kai buvo užtvindyta ligoninė?
Iš pradžių, bet paskiau man neplanuotai teko išvykti.
Padėjau vežti į aikštelę naujagimį ir atsidūriau sraigtasparnyje.
Pala, jūs...
Mačiau jus per žinias.
Jūs išgelbėjot tą kūdikį. Tai buvote jūs.
Taip. Aš.
Jūs pasielgėte didvyriškai.
Padariau tai, ką būtų padaręs bet kuris kitas.
Ne. Jūs atlikote žygdarbį.
Ačiū.
Atleiskite.
Neseniai mirė mano dukra dėl...
Ją gydantys gydytojai perdozavo jai vaistų.
Apgailestauju. Tai yra baisu.
Taip, todėl ir galvoju, kad jeigu...
jei jos gydytojai būtų bent kiek panašūs į jus, dabar ji būtų gyva.
Paskyriau p. Mileriui naujų vaistų.
Jei jo būklė nors kiek pasikeis,
praneškite man, gerai? Skambinkit man į mobilųjį.
Atsiprašau.
Alio? - Sveiki. Dr. Pou?
Taip. - Jums skambina Styvenas Kampaninis.
Esu „Tenet“ ryšių su visuomene direktorius.
Gal galėtume pasikalbėti laidiniu telefonu?
Galiu nueiti į savo kabinetą.
Gerai. Ir perskambinkit man. Mano telefoną matote ekrane.
OTORINOLARINGOLOGĖ ANA POU
Dr. Pou. - Skambinu iš laidinio telefono.
Minutėlę. Šalia manęs - mūsų vyriausiojo juristo pavaduotoja
Odrė Endrius.
Sveiki, dr. Pou.
Sveiki. Ačiū, kad paskambinote.
Nėra už ką.
Kaip suprantu, vyksta tyrimas dėl to, kas nutiko „Memorial“.
Taip, tiesa.
Tikėjausi sulaukt iš jūsų rekomendacijų ar patarimų.
Dr. Pou, būtų gerai, jei viską smulkiai papasakotumėte
apie tai, kas vyko ligoninėje.
Nuo tos minutės, kai smogė uraganas.
Gerai...
Taigi, mes darėme viską, kad padėtume savo pacientams.
Elektrą tiekė tik pagalbiniai generatoriai.
Oro kondicionieriai neveikė. Neįmanoma nupasakoti, kaip buvo sunku.
Tai buvo...
LUIZIANOS VALSTYBINIS UNIVERSITETAS MEDICINOS MOKSLŲ CENTRAS
Galiausiai kilo didžiulis chaosas.
Mums buvo liepta evakuotis.
Visi skubėjo iš ten ištrūkti.
Dr. Pou, papasakokite smulkiau,
kas nutiko penktą - paskutinę - dieną.
Bet pirma norėčiau...
paklausti,
kaip ketinate man užtikrinti teisinę gynybą.
Suprantate, jei to prireiktų.
Negalėčiau patarti, kas jums galėtų atstovauti.
Atsiprašau?
Aš dirbu „Tenet“. Ne kuriam nors konkrečiam gydytojui.
Bet primygtinai rekomenduoju susirasti sau advokatą.
Gerai, grįžtant prie ketvirtadienio ryto...
Ne.
Ne, aš...
Daugiau neatsakysiu nė į vieną jūsų klausimą,
kol nesusirasiu advokato. Viso geriausio.
Ir kas toliau? Ką mums daryti?
RIČARDO T. SIMONSO JAUN. ADVOKATŲ KONTORA
Na, Naujasis Orleanas - didelis kaimas.
Viskas, ką pasakysite, bus akylai stebima ir aptarinėjama.
Nekalbėkit su niekuo apie tai, kas buvo.
Supratote? Visų pirma - su žiniasklaida. Daugiau jokių interviu...
Nesiruošiu duoti jokių interviu.
Taip pat ir su savo vyru. Jis vardu Vincas?
Taip, Vincas.
Net Vincui visko nepasakokit.
Tai, apie ką kalbame, turi likti tik tarp mūsų.
Supratau.
Bet pirmiausia noriu, kad žinotumėte vieną dalyką.
Aš nepadariau nieko blogo.
Ne, aš žinau. Žinau. Aš...
Aš pažinojau jūsų tėtį.
Jis buvo nuostabus gydytojas.
Ne, jūsų reputacija - nepriekaištinga.
Ir ką mums daryti? Sėdėti ir laukti, kol ji bus suteršta?
Ne, mes kliausimės ne vien gynyba.
Nesupratau? - Palikite tai man.
Tuo tarpu jūs nesijaudinkit.
Suprantu, kad jaudinsitės, bet pažadu jums, Ana,
kad aš jumis pasirūpinsiu.
Man įdomu, p. Robišo,
kodėl „LifeCare“ juristai norėjo, kad jūs su mumis pasikalbėtumėt.
Nes aš esu įsitikinusi...
kad tai, kas nutiko... ką jūs norite išsiaiškinti, tos mirtys...
nebuvo atsitiktinės.
Papasakosit mums, kaip viskas buvo?
Na, visų pirma...
sąlygos ligoninėje buvo...
siaubingos.
Jūs negalit įsivaizduoti.
Tai buvo tikras chaosas.
Niekas nežinojo, kas vyksta.
Dvi dienas neturėjome elektros.
Buvo tamsu.
Karštis kaip pragare.
Visur tvyrojo mirties dvokas.
Ypač - paskutinę dieną.
Mane pakvietė į pokalbį „LifeCare“.
Išgabensime visus pacientus, kuriuos galėsime.
Vadinasi... Kažkas iš pacientų liks čia?
Mūsų planas - nepalikti nė vieno gyvo paciento.
O kaip Emetas Everetas?
Jis - mūsų pacientas.
Ir jis yra sąmoningas.
Aš nepažįstu visų jūsų pacientų. Tai - dr. Pou rūpestis.
Klauskite jos.
Nuėjau pasikalbėti su dr. Pou.
Atsiprašau. Aš - Diana Robišo.
Vadovauju „LifeCare“ padaliniui. - Sveiki.
Mes kalbėjome apie Emetą.
Jis - paralyžiuotas. Sveria kiek? Apie 170 kg?
Maždaug.
Ir kaip jis jaučiasi?
Jis yra sąmoningas ir viską supranta, jei to norėjote paklausti.
Nežinojau, kad turite sąmoningų pacientų.
Taip.
Kaip manote, kiek prireiks žmonių, kad galėtume jį pernešti?
Nežinau. Neturiu supratimo.
Jį reikės nešti tamsoje iš septinto aukšto.
Per visą ligoninę ir prastumti pro rūsio sienoje išmuštą angą.
Jei atvirai, apskritai abejoju, ar jis pratilps pro tą angą.
Tada jį reikės užnešti iki garažo,
o tada siaurais laiptais - iki sraigtasparnių aikštelės.
Na... Esu tikra, kad tai įmanoma padaryti.
Tai buvo sunku padaryt...
ir su daug lengvesniais žmonėmis.
Atsiprašau, apie...
Apie ką mes kalbame?
Ji pasakė...
„Kai kurie pacientai paprasčiausiai neišgyvens.“
Ar dr. Pou norėjo pasakyti, kad ji atliks jiems eutanaziją?
Žodis „eutanazija“ nebuvo ištartas,
bet esu visiškai tikra, kad būtent taip ir buvo su juo pasielgta.
Ar dr. Pou... Ji pasakė, ką ketina daryti?
Ji pasakė, kad esu atleidžiama nuo bet kokios atsakomybės.
Aš prisiimu visą atsakomybę.
Nenoriu, kad kas nors netektų savo licencijos.
Lyg tai man rūpėjo labiausiai.
Kas buvo toliau?
Mes perdavėme aukštą dr. Pou ir dviem slaugytojoms, kurios buvo su ja.
Jūs pažinojot tas slaugytojas?
Ne.
Aš jų nepažinojau.
Esu tvirtai įsitikinusi, kad mano pacientai buvo nužudyti.
Ir nors aš tame nedalyvavau...
Nepadariau visko, kad tam sutrukdyčiau.
Ką manai?
Manau, ji negirdėjo konkrečių nurodymų,
kad pacientams būtų atlikta eutanazija.
Galėjo įvykti nesusipratimas.
Turint galvoje siaubingas sąlygas,
panašu, kad tie kritiniai ligoniai paprasčiausiai numirė.
Arba blogiausiu atveju - jiems buvo paskirti ne tie vaistai.
Nė už ką nepatikėsiu, kad medikai būtų sąmoningai žudę pacientus.
Tiesiog negaliu patikėti.
Ir aš.
Reikia pasikalbėti su daugiau žmonių iš „LifeCare“.
Kad geriau suprastume, kas nutiko.
Pabandysiu su kuo nors susitarti.
Kraujospūdis - stabilus.
Praplėskite daugiau.
Gerai, dr. Pou. - Ačiū.
Akivaizdi adenopatija. Šiuos limfmazgius teks pašalinti.
Supratau.
Pabuskite, Alison.
Pabuskite.
Sveikutė. Kaip jaučiatės?
Sveiki, daktare.
Sveika.
Turiu gerą naujieną. Mes jį pašalinome.
Išsiuntėme audinio mėginius patologams,
bet esu tikra, kad metastazių neliko.
Jūs rimtai?
Jūs pasveiksite.
Ar čia yra jūsų šeima?
Aš jiems pranešiu.
P. Mendez, jūs dirbote „LifeCare“ slaugytojų administratore?
Teisingai, taip.
Grįžkime į rugsėjo 1 d., ketvirtadienio, rytą.
Tai buvo paskutinė jūsų diena ligoninėje, taip?
Taip.
Ką prisimenate apie tą dieną?
Sraigtasparnius.
Ir kvapą.
Dūmai iš nusileidimo aikštelės sklido vidun.
Jų buvo visur.
Visa tai man priminė filmą, kurį kartą mačiau per TV.
Kokį filmą?
„Saigono kritimas“.
P. Džonson, kuo jūs dirbote „LifeCare“?
Jūsų vardas - Kristė, taip? Ar tai...
Taip. K-R-I-S-T-Ė.
Dirbau fizioterapijos direktore - buvau atsakinga
už „LifeCare“ reabilitacijos ir terapijos programas.
Galite pasakyti, ką prisimenate apie paskutinę dieną -
ketvirtadienį - ligoninėje?
Pamenu, kad vyko pokalbis su Siuzana Malderik,
ir ji pasakė, kad abejoja, ar „LifeCare“ pacientai išgyvens.
Malderik taip ir pasakė?
Taip, manau, taip.
Gal žinote, kodėl?
Visur tvyrojo chaosas, o mums buvo liepta evakuotis.
Tiksliai nežinau, bet galvoju,
kad jie nenorėjo palikti pacientų vienų
kentėti apleistoje ligoninėje ir laukti mirties.
Ką tą rytą darėte jūs?
Tą patį, kaip ir kiekvieną rytą.
Apėjau pacientus.
Jie atrodė prastai.
Kai kurie buvo be sąmonės ir...
kitiems iš burnos virto putos.
Kai kurie kvėpavo taip, lyg tai būtų paskutinis oro gurkšnis prieš mirtį.
Nebuvo maisto.
Nebuvo geriamo vandens.
Žmonės ieškojo būdų, kaip iš ten ištrūkti.
Vieną. Kas gali paimti vieną?
Bandžiau padėti mūsų pacientės dukrai
Andželai Makmanus patekti į valtį.
Jums reikia gelbėtis dėl savo mamos, girdite?
Privalote gyventi dėl jos.
Tada atėjo dr. Pou...
Šie pacientai...
jie turbūt neišgyvens.
Stebiuosi, kad patys silpniausi iki šiol gyvi.
Priimtas sprendimas suleisti mirtiną dozę vaistų.
Ji minėjo vaistų pavadinimus?
Ji juos išvardino, bet aš buvau tokia šokiruota, kad...
Paprašiau pakartoti, ji juos pakartojo, ir...
Dabar ne...
Pamenu tik morfijų.
Kas buvo po to?
Išgirdau, kad mane kviečia Teresė Mendez.
Ji atrodė labai nusiminusi.
Kriste. Kriste, greičiau. Mums reikia grįžti.
Nuėjome į Emeto Evereto palatą, nes ten buvo dr. Pou.
Mes jo niekaip neišvešime.
Kas buvo po to?
Ji norėjo, kad kas nors jį užmigdytų.
Jūs... Girdėjote, kaip ji tai pasakė?
Pou paprašė, kad kas nors jį užmigdytų?
P. Džonson.
Galėjo paprašyti.
Nesu tikra, ar girdėjau, kaip ji ar kas nors kitas tai sakė.
Bet tikrai girdėjau ją sakant:
„Jums reikia evakuotis. Dabar mes pasirūpinsim jūsų pacientais.“
Ar matėte, kad ji ką nors būtų dariusi kuriam nors jūsų pacientui?
Išeidama mačiau ją einant koridoriumi.
Ji atrodė labai susinervinusi.
Šalia jos buvo dvi slaugytojos.
Ar matėte ją leidžiant vaistus kuriam nors pacientui?
Daugiau nieko nematėte?
Ne.
Mes išėjome.
P. Nakamaru, tą paskutinę dieną, kai dirbote vaistininku,
ar dr. Pou jums sakė, ką ketinama daryti?
Ji pasakė, kad pacientams bus suleistos mirtinos dozės.
Girdėjote ją sakant: „Bus suleistos mirtinos dozės“?
Būtent tokius žodžius.
Kiek prisimenu.
Kas buvo po to?
Paklausiau jos, kokie vaistai bus leidžiami pacientams.
Ji man parodė ampules su morfijum ir benzodiazepinu,
kuris vartojamas narkozei operacijų metu.
Paprašė jų,
švirkštų ir ampulių su steriliu druskos tirpalu.
Steriliu druskos tirpalu?
Jis reikalingas, kad vaistai intraveniniu kateteriu patektų
į paciento kraujotaką.
Jūs, būdamas vaistininku, davėte jai viską, ko ji prašė?
Taip, daviau.
Matėte ją ar slaugytojas leidžiant vaistus?
MORFIJUS
Mačiau, kaip jos įtraukė vaistus į švirkštus.
Bet nemačiau, kad jie būtų leidžiami pacientams. Ne.
Dar matėte ką nors?
Taip, vėliau.
Mačiau iš palatos išeinančią dr. Pou.
Ji įdėjo švirkštus į permatomą plastikinį maišelį.
Tada Pou kai ko manęs paprašė.
Ko būtent?
Paprašė patikrinti pacientus...
ir užkloti mirusiųjų veidus.
Esate įsitikinęs...
Mano nuomone, kitokios išvados padaryt neįmanoma.
Tie pacientai buvo nužudyti.
Išvertė Laima Banionienė