Ти вжив слово «відчай», Чарлі,
і навряд чи якесь слово краще охарактеризує
сьогодні стан сотень пацієнтів у лікарнях Нового Орлеана.
Сьогодні вологість надзвичайно висока.
Надворі так волого й спекотно, що нема чим дихати.
Можна лише уявити атмосферу лікарняних палат,
де нема електрики й часто – їжі й інших припасів,
відколи тут пройшла «Катріна».
Аварійні генератори не працюють, вентиляції нема.
Персонал намагається вирішити,
кому з пацієнтів дати кисень з балонів,
щоб продовжити його життя.
У них закінчується їжа.
Одна медсестра вийшла подихати свіжим повітрям,
її пограбували, погрожуючи зброєю. Надворі небезпечно.
Тут досі замало людей, щоб усім допомогти.
Мало рятувальників, мало поліції.
І точно мало тих, хто обходить будинки,
щоб дізнатися, чи є в них люди.
Як наслідок…
Стіве, я не зміг зв'язатися з Меморіальною.
Може, в них вимкнулась електрика.
Останній їхній імейл був такий:
«Виснаження, стрес, страх, бракує всіх продуктів. Ми не витримуємо».
Господи.
Жителі Нового Орлеана не перестають питати
Вашингтон: «Ви дивитеся? Ви слухаєте?»
ФАНС НІХРІНА НЕ РОБИТЬ
Живи, друже! Живи!
Уже кілька днів
у багатьох нема їжі, води й прихистку.
Жителі Нового Орлеана буквально молять про допомогу.
Як ви знаєте, уряд Буша
щодалі більше критикують
службовці Нового Орлеана й усієї країни.
Людям не подобається те, скільки часу йде на порятунок постраждалих.
НАШ УРЯД БІЛЬШЕ ДБАЄ ПРО ІНШІ КРАЇНИ, НІЖ ПРО СВОЮ
Здається, я знайшов вертольоти, які евакуюють пацієнтів.
Тут, у Далласі. Їм до Нового Орлеана летіти кілька годин.
-Відправляй. -Узгодимо з керівництвом…
Я все узгоджу. Відправляй.
У Меморіальній про них не знатимуть.
Спробуй якось їх повідомити.
Хай протримаються, поки не прилетять вертольоти.
Вона не вижила.
А десятки тисяч людей у місті думають, чи виживуть вони.
Бредіть у воді
П'ЯТЬ ДНІВ У ЛІКАРНІ
Бредіть у воді, діти
Бредіть у воді
Бредіть у воді, діти
Бредіть у воді
Господь збурить ці води
Чоловік спустився до річки
Господи. чоловік спустився до річки
Чоловік спустився до річки
Спустився туди помолитися
О-о
Бредіть у воді
Бредіть у воді, діти
ЗА МОТИВАМИ КНИЖКИ ШЕРІ ФІНК
Бредіть у воді
Бог збурить цю воду
ДЕНЬ П'ЯТИЙ
Ми всі тут помремо.
-Гей, не треба так. -Ми помремо.
Заспокойтеся. Тихенько.
Усі ми помремо.
Ні. Відпочиньте трохи, гаразд?
Ніхто не помре.
Рейчел, це доктор Поу.
Ну.
Усе буде добре.
Заплющте очі й відпочивайте. Добре?
Яка спека. Чому так спекотно?
Лікарю.
Привіт. Прийшла глянути, як ти. Як почуваєшся, Родні?
-Нормально. -Справді?
Евакуацію поновили?
Ще ні. Зараз нема ні човнів, ні вертольотів.
Мене ж заберуть останнім?
Ми ще не визначили, як краще евакуювати людей.
Я колись був медбратом.
Працював у цій лікарні.
Я знаю, як таке робиться.
Мене буде важко вивезти.
Я чув, що тут є ще один такий, як я. Ще один здоровань – у «Лайфкер».
Мабуть нас із ним вивезуть останніми…
Головне, щоб нас тут не покинули.
Так має бути краще.
Нема. Вертольотів нема.
Не треба було припиняти евакуацію.
-Не треба було… -Та годі!
Господи Ісусе! Ми ж у центрі міста.
І ні з ким не можемо зв'язатися?
Ми що, мусимо стояти на даху, як усі інші,
тримати плакати, на яких благаємо про допомогу?
Я старалась. Усі старалися.
Сандро, я знаю. Знаю.
Знаю, що старалася. Вибач.
Працівники питають…
Вони тривожаться за своїх тварин.
Помирають люди, а вони тривожаться за тварин?
Вони тривожаться через те, що буде з тваринами,
якщо доведеться їх тут покинути.
І думають…
що, може, їм слід вчинити гуманно.
Так.
Мабуть.
Я… поговорю з доктором Куком.
Думаю, він знає, що робити.
А ще, нам слід подумати
про пацієнтів, яких ми не зможемо евакуювати.
Треба переконатися, що вони теж не страждатимуть.
Ви про те, щоб забезпечити їм терпимі умови та спокій?
Треба заспокоїти їх.
Бо багато хто на межі.
І я хочу переконатися, що не сприйняв ваші слова хибно.
Ні.
Ви все зрозуміли правильно.
«ЛАЙФКЕР» ДАРУЄМО НАДІЮ
Я зараз повернуся.
Вибачте. У моєї матері жар.
Ми не можемо допомогти.
А можна… Може, ще є лід?
Льоду нема. І води нема.
Ми нічого не можемо вдіяти.
Я тут.
Я тут, мамо.
Я ніде не дінуся.
Я поряд, мамо. Я з тобою.
Даян.
Як у вас тут справи?
Зранку ми втратили ще кількох пацієнтів.
Закінчується вода, медичний спирт, чиста білизна.
Я тут складаю список…
Тепер на все є списки.
Але я гляну, чи ми можемо чимось допомогти.
Дякую.
Даян, ходить багато пліток.
Люди всяке говорять.
Але ми плануємо забрати всіх живих пацієнтів.
Авжеж ми нікого не покинемо.
Добре.
Сьюзан.
Дякую.
Нема за що.
Гей! Отам.
Човни. Спокійно.
Зберігайте спокій. Відійдіть!
Відійдіть.
Лише два човни. Не заважайте. Відійдіть.
Ви від кого?
Не від кого. Самі по собі.
-Іди знайди маму. -Сер, ні.
-Можете взяти пацієнтів? -Кількох.
Я декого заберу й швидко повернуся.
Човни мають бути готові.
Будуть. Гарантую.
Але, як поїдете, візьміть мене з собою.
Відійдіть. Дайте йому пройти. Отак.
Вера Леблан!
-Ма? -Гей, гей, ні.
Вера! Вера Леблан!
-Гей. -Де Вера Леблан?
Хто ви?
Боже. Благаю, скажіть, де моя мати.
-Вам не можна тут бути. -Марк? Марку!
-Гей! Вам сюди не можна! -Мамо!
Мамо.
Чому їй не поставили крапельницю?
Нам сказали припинити…
Ви що, більше не лікарі?
Давайте, беріть її речі.
Гаразд.
Ходімо.
Сідайте в той човен.
-Сандро. -Допоможіть мені.
Отак. Обережно.
Взяли?
Добре. Тепер сідайте.
-Більше нема місць? -Узяли всіх, кого змогли.
Поїхали.
Відійдіть. Вони відчалюють!
Відійдіть! Вони зараз відчалять.
Зараз заведуть мотори. Обережно. Відійдіть!
Усе буде добре.
Тепер я поряд.
Обережно!
Чарльзе! Гей!
Що ти, в біса, робиш? Чарльзе!
Ти боягуз! Ти боягуз, Чарльзе!
Боягуз!
ОХОРОНА
Я знаю, ви думаєте… що ніхто не прийде на допомогу.
Усі почуваються покинутими.
Але лікарі… Вони наче здалися.
Наче більше й не стараються.
Кидають пацієнтів напризволяще.
Ніхто звідси не вибереться.
Ми звідси не виберемося. Ми не виберемося.
Ми не можемо сидіти, склавши руки.
Тому повернімося до обов'язків. Обходьмо пацієнтів палата за палатою.
Міряймо тиск, цукор у крові.
Якщо треба дати ліки – дайте.
Якщо потрібні термінові процедури чи контроль –
пошукайте їхні медичні карти
й передайте іншим медсестрам на зміні.
Нам сказали припинити догляд.
І що? Мені байдуже, що вам сказали інші лікарі.
Це все одно наші пацієнти.
Тому треба робити, що можемо, і так добре, як можемо.
Як справи?
Він начебто в нормі.
Тримається.
Може, мені його вбити?
Навіть якщо ми звідси виберемося, нам не дозволять узяти тварин.
І я…
Я не можу його покинути.
Мені його вбити?
У лікарні не можна курити.
Як справи?
Деякі працівники питають…
як найгуманніше вчинити з тваринами.
Найгуманніше – не кидати їх тут помирати.
І як це зробити?
Уколоти їм пентотал.
Усе просто.
Робите укол, вони засинають і вмирають.
Це…
Вважаєш, так буде правильно?
Треба реалістично дивитися на ситуацію.
Час настав.
Найгуманніше буде їх приспати. Допомогти їм.
Підштовхнути їх.
Кажу вам, ця спека просто нестерпна.
Вертольоти. Сюди летять вертольоти!
Почула.
Карен, летять вертольоти. Перевозьте пацієнтів.
-Добре. -Мартіне.
-Слухаю. -Наближаються вертольоти.
Карен переміщує пацієнтів. Стежмо за порядком.
Добре.
Гей, послухай…
Як ми вирішили, пацієнтів з чорними пов'язками і відмовою від реанімації
поки що не перевозимо.
Їх повеземо останніми. Зрозумів?
Так.
Чорт.
Даян, повернулися вертольоти. Їх там кілька.
Починайте перевозити пацієнтів на майданчик.
-Ви погодили це з Мемо… -Я нічого з ними не погоджую.
Ми перевозимо пацієнтів. Спочатку – найважчих.
Увага! Починайте перевозити пацієнтів на майданчик.
Уже? Добре.
Емметте.
Настав час перевозити пацієнтів.
Тримайтеся, добре?
Так. Добре.
Гаразд.
Що ж.
Введіть голку якнайближче до серця.
Десяти кубиків буде достатньо.
Їм буде боляче?
Це тварини. Вони не розуміють, що діється.
Господи. Забудь.
Зносьте.
Давайте. Обережно.
Отак, несіть.
Отак. Несіть її… Обережно.
Отак. Несіть далі.
Зачекайте.
-Цих пацієнтів ми ще не перевозимо. -Яких «цих»?
Чорні пов'язки. Відмова від реабілітації. Вони останні.
-Але її треба вивезти. -Вони – останні.
Я не буду з вами сперечатися!
Просто кажу вам.
Ідіть.
Несіть її. Сюди.
Проходьте.
Отак.
Так.
Отак. Ми змогли. Так.
Сядьте. Так. Не відключайтеся.
Не відключайтеся. Так.
Молодець.
Отак. Так.
Допоможіть.
Допоможіть мені.
Що тут у вас?
Утруднене дихання, але я… просто не можу…
Гаразд. Давайте я.
Усе гаразд. Звідки ви?
З «Лайфкер». Нам не дозволяють перевозити своїх пацієнтів.
Нагорі помирають люди.
І всім начхати.
Я залишуся з нею.
Усе добре. Я можу побути з нею.
МЕМОРІАЛЬНА ЛІКАРНЯ
Вона померла.
Можеш…
Попрошу, щоб хтось про неї подбав.
Сьюзан, хтось дзвонив? Поліція чи нацгвардія?
Є якийсь план евакуації пацієнтів?
План? Нема.
Нема.
Нам усяке кажуть. Але я вже не вірю.
Я щойно бачила, як померла пацієнтка. Ще одна.
-Наша? -З «Лайфкер».
Боже мій.
-Їм там ніхто не допомагає. -Ніхто.
-Узагалі. -Так.
Знаєте…
я дивлюся не деяких пацієнтів…
що вони переживають,
на що ми їх прирікаємо.
Вони наче мої онкопацієнти.
Можна робити все, щоб спробувати їм допомогти.
Байдуже, які шанси, байдуже…
навіть якщо все проти тебе, ти знаходиш як.
Знаходиш, як урятувати життя.
Але іноді…
ти більше нічого не можеш для них зробити.
Крім як заспокоїти.
Згодна.
Поговори про це з доктором Куком.
Брате, як справи?
Я звідси виберуся?
Усі виберуться.
Бо, знаєш, я такий великий…
Гей. Ми тебе вивеземо, як і всіх інших.
Зрозумів?
-Так. -Добре.
-Отам. -Подивіться.
Місто Новий Орлеан видало щодо вас наказ.
Вашу лікарню наказано евакуювати.
Скоро прибудуть евакуаційні човни.
Ви повинні всіх вивезти.
Ми намагалися евакуювати лікарню.
Минулі два дні ми намагалися евакуюватися.
Не знаю, що ви досі робили,
але кажу вам: треба усіх вивезти. До 17:00 тут нікого не має залишитися.
-До 17:00? -Зараз майже 12:00.
Як нам усіх вивезти за п'ять годин?
Тут стільки людей, що на це піде принаймні доба.
-Прибудуть човни. -Чиї?
Більш ніж досить. Увесь день курсуватимуть.
А чому 17:00? У вас є човни, у нас – люди, що не можуть рухатися.
-Бо в місті хаос. -Вони не можуть ходити.
-Бунти, мародери. -Ми благали…
Ми не зможемо захистити будівлю.
Ви робите тільки гірше.
О 17:00 відчалить останній човен.
Треба усіх вивести з будівлі, навіть якщо доведеться тягти силоміць.
Що ж нам робити?
Продовжимо евакуацію, як можемо.
Ми не вивеземо всіх за п'ять годин.
Жодного живого ми тут не залишимо.
Нам наказали евакуювати лікарню до п'ятої.
Це неможливо.
Якщо ви ще не говорили з доктором Куком, то якраз пора.
Ів, підмініть мене.
Я скоро повернуся.
Я не намагалася підслухати, що вони кажуть,
але вони й не шепотіли.
Що вони казали?
Я не дуже зрозуміла.
Як тобі здається?
Але не кажи нікому, гаразд?
Вони говорили про те, що ми не вивеземо звідси всіх,
що пацієнти страждають і слід придумати, як покласти цьому край.
Якщо пацієнтам боляче, треба робити все, щоб їм допомогти.
Вони говорили не про це.
Не про те, щоб полегшити їхній стан. Розумієш?
-Вони говорили не про це. -Хто говорив?
Евінґ Кук і Анна Поу. Обговорювали, як покласти край стражданням пацієнтів.
Є човни. Обережно.
З дороги!
Готуйте їх!
Відійдіть!
Тут. Причалюйте.
-Так. -Дякую.
Отак.
Сандра відвезе тебе до рідних.
Ні.
Так. Відвезе.
Скажеш їм, що я от-от приїду. Добре? Зразу за тобою.
Так. Ну.
Буду зразу після тебе.
Прибули човни.
Мінні, треба їхати.
Обережно. Дивіться під ноги. Ходімо.
-Як ви? -Тримаю.
Я вам допоможу.
Обережно.
Стійте. З тваринами не можна.
Усе гаразд. Можна. Місце є.
Обережно.
Вибачте.
Так. Дякую.
-Горацію. -Що?
Треба, щоб нас тут було значно менше.
Тобі слід евакуюватися з наступною групою.
Евакуюватися?
Сьюзан, мені не можна евакуюватися. Я лікар.
Лікарі дбають про пацієнтів.
-Чуєш, я лікар. -Горацію,
ти більше нічого не зможеш зробити.
І я більше ні про що тебе не проситиму.
Пора їхати.
Усі спускайтеся. Швидше! Усі – вниз!
Докторе Кінґ.
Помолитеся з нами?
Мені треба дбати про людей.
…святиться ім'я Твоє.
Нехай прийде царство Твоє. Нехай буде воля Твоя, як на небі, так і на землі.
Усі йдіть униз. Негайно!
Униз! Усі – вниз.
Докторе Бальц.
Усі – на вихід. Униз.
Я виведу вас силоміць. Будь ласка.
Ідемо вниз!
Негайно вниз.
Очистьте поверх.
Усі – вниз. Негайно. Усі, хто може рухатися – виходьте.
Ідіть униз. Виходьте.
Униз. Сходами.
Негайно спускайтеся.
Усі йдіть униз. Виходьте.
Виходьте.
-Лікарню евакуюють. -Ні. Це моя мати.
Я не покину матір.
-Ми евакуюємо лікарню. -Їй не допоможуть.
Їй ніхто не допоможе.
Або ви підете самі,
-або вас судитимуть за перешкоджання! -Це моя мати!
Я її не покину.
Байдуже, що зі мною буде.
Дозвольте мені з нею залишитися.
Будь ласка.
Виведіть її.
-Ні, зачекайте. -Ходімо.
-Дайте попрощатися! -Ідіть!
Благаю, дайте попрощатися! Благаю!
Прощайтеся.
Мамо.
Мамо, гей.
Тут поліція.
Примушують мене поїхати з лікарні, тож я не можу залишитися з тобою.
Усе буде гаразд.
Усе гаразд.
Нічого, якщо ти помреш і полетиш до Ісуса.
Ти повернешся додому.
Що тут у вас?
Це не берегова охорона. Ці вночі не літають.
Щойно стемніє, мусимо зупинитися.
У тих, хто може вибратися…
є година.
Ми всі зробили…
все, що могли.
-Даян. -Пишайтеся цим.
Було прийняте рішення.
-Найкраще рішення… -Що сталося?
Чорт.
Це єдине рішення.
Терезо!
Терезо.
-Так не можна робити. -Що робити?
Це ж наші пацієнти.
Даян.
Що тут діється?
Лікарі з Меморіальної…
доглянуть наших пацієнтів.
Що це значить?
Не думаю, що наших пацієнтів евакуюють.
Вони звідси не поїдуть.
Чому нам ніхто не допомагає?
Чому ніхто нічого не робить?
Це якась маячня. Ми п'ять днів з цими пацієнтами.
Нам що, просто покинути їх?
Просто покинути?
Того, що станеться,
нам не відвернути.
Збирай персонал.
Виводь їх з поверху.
Ти мусиш про них. Добре?
Добре.
Еммете.
Персоналу наказали покинути лікарню.
Нас змушують піти.
Змушують піти негайно.
Але ви казали, що не покинете мене.
Сюди прийдуть лікарі з Меморіальної.
Вони залишаться з вами, доглядатимуть вас.
Але ж мене звідси вивезуть, так?
Вони будуть з вами.
Ніхто вас не покине самого.
Якщо, е-е…
Якщо станеться те, що станеться, мою дружину звати Керрі.
-Я знаю. -І…
Скажіть…
Просто…
Скажіть їй, що захочете.
Господь вас благословив.
Думайте про майбутнє.
Рухайтеся вперед.
Мені прикро.
Я знаю.
Анно, можеш допомогти?
Мені треба повернутися на сьомий.
У «Лайфкер»? Пацієнти й досі там?
Кілька. Так.
Спробуємо полегшити їхній стан, наскільки зможемо.
Увага.
Послухайте.
Ми вивеземо звідси усіх пацієнтів. Усіх до одного.
Ми ж медсестри.
І ми це зробимо. Мені потрібна допомога.
Родні, ви готові їхати?
-Так. -Ми вас вивеземо.
Ми вивозимо Родні. Усі зрозуміли?
Очистьте поверх! Скоріше!
Я мушу повернутися.
-Скоріше! -Я не можу. Я мушу.
Мушу повернутися.
Повернутися.
Даян.
Мені треба нагору, перевірити пацієнта.
-Ми за ними стежимо. -Ні. Я з «Лайфкер».
Ви можете все надіслати в офіс корпорації.
-Ми повідомимо… -Чому у ваш офіс?
-Ми з різних лікарень. -Іде евакуація.
Ідіть. Негайно.
Усі виходьте!
Цього не беріть. Киньте. Ходімо.
Ходімо!
Даян.
Очистьте поверх!
Треба йти.
Обережно.
Майже дійшли.
Так.
Обережно. Добре.
Гаразд. Приїхали. Усе добре?
Поставили на гальмо?
Давайте дошку. Установлюйте.
Обережно.
-Так. -Раз, два, три.
-Обережно. -Обережно, нога.
Готові?
-Готові? -Готові.
Раз, два, три.
Добре.
Родні, ви молодець.
Ми відвеземо вас на дах, добре?
Сьюзан, тримаєте?
Тримаю.
Добре. Везіть його на дах. Поїхали.
Усі готові?
Раз, два, три.
-Повільніше. Обережно. -Обережно.
Потихеньку.
Помалу. Потроху. У нас вийде.
Обережно. Тут виступ.
Обережно. Сходинка. Ще одна.
Добре.
Давайте.
Нам вдасться. Давайте!
Давайте.
Тримаєш? Усе добре? Тримаєш зі свого боку?
Ідемо.
Тримаю.
Обережно.
Ще одна сходинка.
Штовхай. Ви змогли.
Тут ріг. Обережно.
Давайте.
-Тримайте. -Давайте, хлопці.
Отак.
Так.
Добре. Хух.
Усе.
Гаразд.
Ходімо.
Ті, хто залишився, тепер самі по собі.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко