Du brukte ordet "desperat", og det fins ingen bedre ord å bruke
for hundrevis av pasienter fortsatt på sykehus.
Luftfuktigheten er påtagelig.
Den er nesten kvelende. Det er så fuktig og varmt.
Du kan bare tenke deg hvordan det er på sykehuset,
der det ikke er noe strøm, og ofte ikke mat eller forsyninger
siden Katrina inntraff.
Uten reservegeneratorer har de ikke ventilasjon.
De bruker bærbar oksygen
og må avgjøre hvilke pasienter som kan få oksygen
for å forlenge livet. De slipper opp for mat.
En av sykepleierne gikk ut for å få seg litt frisk luft.
Hun ble truet med pistol og ranet. Det er ikke trygt.
Det er ikke nok folk til å hjelpe alle ennå.
Ikke nok redningsarbeidere eller politi. Ikke nok til å gå fra dør til dør
for å finne folk i sine hjem.
Så til syvende og sist…
Steve, jeg fikk ikke tak i Memorial.
Kanskje de har mistet strøm.
Den siste e-posten jeg fikk:
"Utmattelse, stress, angst og forsyninger er problemer nå. Vi orker det ikke."
Herregud.
Og folk i bysentrum spør Washington
igjen og igjen: "Ser dere? Hører dere?"
FIKS ALT, MEG I RÆVA
Vær så snill! Lev!
I flere dager nå har mange folk gått uten mat, vann og ly.
New Orleans' beboere trygler om hjelp.
Bush-regjeringen har fått mer og mer kritikk
fra lokale myndigheter i New Orleans og over hele landet.
Folk er misfornøyde med at det tar så lang tid å hjelpe flyktninger.
REGJERINGEN BRYR SEG MER OM ANDRE LAND
Jeg fant helikoptre som kan evakuere folk.
De er i Dallas. Det vil ta timer for dem å komme frem.
- Send dem. - Vi må få godkjenning…
- Jeg skaffer det. Send dem. - Memorial vet ikke at de kommer.
Bare prøv å gi beskjed. De må holde ut til helikoptrene kommer.
Hun overlevde ikke. Titusenvis lurer på om de gjør det selv.
BASERT PÅ BOKA AV SHERI FINK
Vi vil alle dø her.
- Du, da. Ta det rolig. - Vi vil dø.
- Du. Bare ro deg ned. Hysj. - Vi vil alle dø.
Nei. Bare få deg litt hvile, ok?
Ingen skal dø.
Hei, Rachel. Det er dr. Pou.
Kom igjen.
Det ordner seg.
Lukk øynene og hvil. Ok?
Det er så varmt. Hvorfor er det så varmt?
Hei, doktor.
Hei, jeg bare ser hvordan det går. Hvordan har du det?
- Bare bra. -Å ja?
Skal de flytte på folk igjen?
Ikke ennå. Vi har ikke båter eller helikoptre.
Jeg får dra sist, sant?
Vi prøver fortsatt å finne den beste måten å evakuere på.
Jeg var sykepleier før. Jeg jobbet på dette sykehuset.
Jeg vet hvordan det er. Det blir vanskelig å få meg ut.
Jeg hører det er en annen her som meg. En stor kar på LifeCare.
Vi må nok begge ut sist…
Så lenge vi ikke blir forlatt.
Det burde føles bedre.
Det er ingenting. Ingen helikoptre.
Vi skulle aldri stoppet evakueringen.
- Vi skulle aldri stoppet… - Ok!
Herregud! Vi er midt i en by.
Kan vi ikke kommunisere med noen?
Skal vi bare stå på taket, akkurat som alle andre,
holde plakater og trygle om hjelp?
Jeg prøvde. Alle prøvde.
Jeg vet det, Sandra.
Jeg vet du prøvde. Unnskyld.
Noen av de ansatte har spurt…
De er redde for sine kjæledyr.
Folk dør, og de er redde for kjæledyr?
De er redde for det som vil skje med dyrene
om de må forlate dem her.
Og de tenker…
…at de burde gjøre det humane.
Ja.
Troligvis.
Jeg skal prate med dr. Cook.
Jeg tror han vet hvordan.
Jeg tror vi burde vurdere
pasienter vi ikke kan evakuere.
De burde heller ikke lide.
Du mener gjøre dem komfortable, sant?
Bare gjøre dem komfortable.
Mange har frynsete nerver nå.
Jeg vil bare være sikker på at det ikke er noen misforståelser.
Nei.
Det er ingen misforståelser.
LIFECARE GIR DEG HÅP IGJEN
Tilbake straks.
- Unnskyld, moren min er brennhet. - Vi kan ikke gjøre noe.
Kan ikke du… Er det mer isbiter?
Det er ingen isbiter eller vann.
Vi kan ikke gjøre noe.
Jeg er her.
Jeg er her, mamma.
Jeg drar ingen steder.
Jeg er her, mamma. Jeg er her for deg.
Diane.
Hvordan går det med dere?
Vi mistet noen flere pasienter i morges.
Vi har lite vann, desinfeksjonsmiddel og rent sengetøy.
- Jeg lager en liste. - Det er bare lister nå.
Men jeg ser hva jeg finner til deg.
Takk.
Diane, det er mye snakk i gangene.
Men planen er å ikke etterlate noen levende pasienter.
Så klart vi ikke skal etterlate noen.
Ok.
Susan.
Takk.
Selvfølgelig.
Hei! Der borte.
Båter. Rolig.
Helt i ro. Gå tilbake!
Gå tilbake, er dere snille. Tilbake.
Det er bare to båter. Gi oss en sjanse. Gå tilbake.
Hvem er dere med?
Ingen. Bare oss.
- Finn moren din. - Vær så snill. Nei.
- Kan dere ta pasienter? - Noen få.
Jeg må hente noen. Kommer straks. Gjør klar båtene.
De skal være klare. Garantert.
Men ta meg med dere.
Gå tilbake. Gi ham rom. Greit.
- Vera LeBlanc! Mamma? - Hei, hei. Nei, nei.
Vera! Vera LeBlanc! Vera.
- Hei. - Vera LeBlanc, hvor er hun?
Hvem er du?
Herregud, bare si hvor moren min er.
- Du kan ikke være her. - Mark? Mark!
- Hei! Du kan ikke være her! - Mamma!
Mamma.
Hvorfor får hun ikke intravenøst?
- Vi fikk beskjed om at det måtte opphøre… - Har dere sluttet å være leger?
Ta tingene hennes.
Ok.
Kom igjen.
Hopp i båten.
- Sandra. - Her, hjelp meg.
Vær forsiktig.
- Har du henne? - Bra. Sett deg ned.
- Full båt? - Det er det vi klarer.
Vi drar.
Greit, gå tilbake. Nå drar de!
Unna! De skal dra nå.
Propellene blir slått på. Pass dere!
Det kommer til å gå bra.
Jeg har deg nå.
Pass opp!
Charles! Hei, Charles!
Hva i huleste driver du med, Charles?
Du er feig! Du er feig, Charles!
Du er feig!
SIKKERHETSVAKT
Jeg vet at alle føler at ingen kommer for å hjelpe oss.
Alle føler seg forlatt.
Men legene… Det er som om de har gitt opp.
De har bare sluttet å prøve, og de prøver…
De lar pasientene være for seg selv.
Ingen kommer ut herfra.
Vi kommer ikke ut herfra. Vi kommer ikke ut.
Vi kan ikke gjøre ingenting.
Så begynn å gå runder, fra den ene enden av korridoren til den andre.
Sjekk blodtrykk og blodsukker. Om de trenger medisin, så hent det.
Om de trenger å overvåkes, så finn journalen deres
- og del den med alle sykepleiere. - Vi skulle slutte å gi pleie.
Og så? Jeg bryr meg ikke om hva de sa.
De er fortsatt våre pasienter. Så vi gjør det vi kan, så godt vi kan.
- Hvordan går det med ham? - Det går greit.
Han holder ut.
Burde jeg drepe ham?
Selv om vi kommer oss ut, vil de ikke la oss ta med dyrene.
Og jeg… Jeg kan ikke bare dra fra ham.
Burde jeg… avlive ham?
Du kan ikke røyke på sykehuset.
- Hvordan går det? - Noen av de ansatte spør
hva som er det mest humane å gjøre for sine dyr.
Det mest humane er ikke å etterlate dem for å dø.
Hvordan kan det gjøres?
En sprøyte med tiopental.
Det er så enkelt.
Du gir dem sprøyten, og de sovner inn.
Er det…
Tror du det er det rette å gjøre?
Vi må tenke realistisk.
Vi nærmer oss det punktet.
Det mest humane er å avlive dem. Gi dem litt hjelp.
Gi dem en liten dytt.
Jeg mener det. Jeg orker ikke denne varmen.
- Helikoptre. Vi har helikoptre! -Mottatt.
Karen, vi har helikoptre. Begynn å forberede folk.
- Ja. - Martin.
- Ja. - Vi har helikoptre igjen.
- Karen tar pasienter. Vi må holde orden. - Akkurat.
Hør på meg.
Pasienter med svarte armbånd, som ikke vil gjenopplives,
må settes til side. De er sist, forstår du?
Ja.
Helvete.
Diane, helikoptrene er tilbake. Mange av dem.
Ta pasientene opp til dekket.
- Snakket du med Memor… - Trengs ikke.
Vi får ut pasientene. De mest akutte først.
Alle sammen, få pasientene opp til dekket!
Nå? Ok.
Emmett.
Hei. Vi skal snart begynne å få ut pasienter.
Du må bare holde ut, ok?
- Ja. Ok. - Ok.
Greit.
Orienter nålen så nær hjertet som mulig.
Rundt… ti milliliter burde holde.
- Gjør det vondt? - De er dyr. De forstår ikke hva som skjer.
Hva… Herregud. Glem det.
Kom ned med dem.
Kom igjen. Forsiktig.
Sånn, ja. Kom igjen. Bare få henne på… Vær forsiktig.
- Sånn, ja. Fortsett. - Vent litt.
- Vi tar ikke dem ennå. - Hva mener du med "dem"?
De med sorte armbånd. De skal ut sist.
- Hun må ut. - Sorte armbånd sist. Jeg krangler ikke!
Jeg sier det.
- Kom igjen. - Bare kom med henne. Kom igjen.
Sånn, ja.
Der, ja. Sånn.
Veldig bra.
Sånn, ja. Dette klarer du. Ja.
Sånn, ja. Ja, bli hos meg.
Bli hos meg. Sånn, ja. Veldig fint.
Fint. Sånn, ja.
Hjelp. Jeg trenger hjelp.
- Hva skjer? - Pustebesvær, men jeg kan ikke…
Ok, jeg tar det.
Det går bra. Hvor kommer du fra?
LifeCare. De lar oss ikke frakte våre pasienter.
Folk dør der oppe. Ingen bryr seg.
Jeg blir hos henne.
Det går bra. Jeg blir hos henne.
Hun har gått bort.
- Kan du… Kan du… - Jeg får noen til å ta seg av henne.
Susan, har du hørt fra noen? Politiet, Nasjonalgarden?
- Er det en evakueringsplan? - En plan? Nei.
Nei.
Folk sier ting til oss, men jeg… Jeg har sluttet å tro.
Jeg så nettopp en pasient dø. Enda en pasient dø.
- En av våre? - LifeCare.
Å gud.
- De får ikke hjelp der oppe. - Nei.
- Ingenting. - Nei.
Du vet… jeg ser på noen av pasientene…
…og hva de går gjennom, hva vi belaster dem med.
De er som mine kreftpasienter.
Du gjør det du kan for å prøve å hjelpe dem.
Uansett oddsen, uansett…
Uansett om alt går imot deg, så finner du en måte.
Du finner en måte å redde et liv på.
Men noen ganger…
…er det ikke noe mer å gjøre for dem.
Annet enn å gjøre dem komfortable.
Jeg er enig.
Du burde prate med dr. Cook om det.
Broder. Hvordan går det?
Kommer jeg meg ut?
- Alle kommer seg ut. - Jeg vet bare at størrelsen min…
Vi skal få deg ut, som alle andre.
Ok?
- Ok. - Fint.
- Der borte. - Se på det.
Dere har fått et mandat fra bystyret.
Sykehuset har fått ordre om å evakuere. Redningsbåter kommer snart.
- Dere må få alle ut. - Vi har prøvd å evakuere.
Vi har prøvd å evakuere de siste to dagene.
Jeg vet ikke hva dere gjorde før, men alle må være ute av bygget innen 17:00.
- 17:00? - Klokka er nesten 12.
Hvordan skal vi gjøre det på fem timer?
Så mange som vi er, vil det ta minst 24 timer.
Det kommer mer enn nok båter. De skal gå hele dagen.
Hvorfor 17? Vi har folk som ikke kan røre på seg.
- Det er kaos. - De kan ikke gå.
- Opptøyer… - Vi har bedt…
- Vi kan ikke la folk være igjen. - Dere gjør ting verre.
Den siste båten går kl. 17.
Alle må være ute av bygget, om så vi må dra dem ut.
Så hva skal vi gjøre?
Vi fortsetter med evakueringen så godt vi kan.
Vi får ikke alle ut innen fem timer.
Ingen levende pasienter blir etterlatt.
Vi har fått ordre om å evakuere sykehuset innen kl. 17.
Det skjer aldri.
Om du ikke har pratet med dr. Cook ennå, bør du gjøre det nå.
Eve, ta over for meg. Jeg kommer straks tilbake.
Jeg prøvde ikke å tyvlytte, men de snakket ikke akkurat stille.
Hva sa de?
Jeg er ikke sikker.
Hva tror du at de sa, da?
Dette er bare mellom oss, ok?
De snakket om at vi ikke vil få alle sammen ut herfra,
og at pasienter lider, og at vi må finne en måte å få en slutt på lidelsen på.
Om det er pasienter som lider, så må vi hjelpe dem.
Det var ikke det de snakket om.
Bare… komfort, skjønner du?
- De mente ikke det. - Hvem er "de"?
Ewing Cook og Anna Pou. De snakket om å få en slutt på pasientenes lidelse.
Vi har båter. Pass på. Flytt dere!
Gjør dem klare. Greit.
Pass dere.
Greit. Der. Kjør bort.
- Der. - Takk.
Der. Sandra får deg til familien, ok?
- Nei. - Jo. Hun skal det.
Si til dem at jeg er rett bak deg, ok?
Ja. Kom igjen.
Jeg er rett bak deg.
Båtene er her.
Minnie. Minnie, vi må dra.
Rolig. Pass på hvor dere tråkker. Kom igjen.
- Går det bra? - Jeg har deg.
Jeg hjelper deg.
Rolig.
- Hei, du kan ikke ta med kjæledyret. - Det går bra. Vi har plass til ham.
Pass på hvor du tråkker.
- Unnskyld meg. - Ja. Takk.
- Horace. - Ja.
Vi må redusere antallet personer,
og du burde evakuere med den neste gruppen.
Evakuere?
Jeg kan ikke evakuere. Jeg er lege. Leger pleier pasienter.
- Jeg er lege. - Det er ingenting mer vi kan gjøre.
Og det er ingenting mer som jeg vil be deg om å gjøre.
Det er på tide å dra.
Kom dere ned, nå! Alle sammen, gå ned!
Dr. King.
Vil du be med oss?
Jeg må ta meg av folk.
…la ditt navn holdes hellig.
La ditt rike komme. La din vilje skje på jorden, som i himmelen.
Ned, alle sammen. Kom igjen. Med én gang!
Ned. Alle sammen.
Dr. Baltz?
Alle sammen, kom igjen. Ned.
- Jeg bruker makt. Vær så snill. - Kom igjen. Ned.
Du, gå ned. Nå med én gang.
Alle sammen, tøm etasjen. Kom igjen.
Ned, nå med én gang. Alle som kan røre på seg, rør på dere.
Alle sammen. Ned. Kom igjen.
Gå ned. Ned trappa.
Gå ned, nå med én gang.
Kom igjen. Alle sammen, få opp farta. Ned. Kom…
- Kom igjen. Alle ut. Vi evakuerer. - Det er min mor. Jeg forlater ikke henne.
- Vi evakuerer. - De hjelper henne ikke.
- Ingen hjelper henne. - Du kan enten dra selv,
- eller så blir du siktet. - Hun er min mor! Jeg drar ikke fra henne.
Jeg blåser i hva som skjer med meg. Vær så snill, la meg være hos min mor.
Vær så snill.
Få henne ut herfra.
- Nei. Vent, vent. - Kom igjen.
- La meg ta farvel! - Gå!
La meg ta farvel, vær så snill! Vær så snill!
Ta farvel.
Mamma. Mamma, hei.
Politiet er her.
De tvinger meg til å forlate sykehuset, så jeg kan ikke bli hos deg.
Det går bra.
Det er greit at du går videre for å være med Jesus.
Du skal hjem.
Går det bra?
Dette er ikke Kystvakten. De kan ikke fly om natta.
Så fort det blir mørkt, må vi stoppe. Alle som skal komme seg ut…
…har en time.
Vi har alle gjort…
…det noen kunne gjort…
- Diane? -…og dere burde være stolt.
En avgjørelse har blitt tatt.
- Det er det beste… - Hva skjer?
- Faen. - Det er den eneste avgjørelsen.
Therese?
Therese.
- De kan ikke gjøre dette. - Hva?
De er våre pasienter.
Diane?
Hva skjer?
Legene fra Memorial…
De skal ta over våre pasienter.
Hva betyr det?
Jeg tror ikke våre pasienter blir evakuert.
De får ikke dra.
Hvorfor er det ingen som hjelper oss?
Hvorfor gjør ingen noen ting?
Dette er piss. Vi har vært med pasientene i fem dager.
Skal vi bare dra? Skal vi bare la dem være her?
Det som kommer til å skje,
kan vi ikke hindre.
Hent personalet.
Tøm etasjen. Ok?
Du må ta vare på dem. Ok?
Ok.
Emmett?
Personalet har fått beskjed om å evakuere.
De tvinger oss til å dra.
De tvinger oss til å dra nå.
Men du sa du ikke skulle dra fra meg.
Det er leger her fra Memorial.
De skal ta vare på deg og bli hos deg.
Men de får meg fortsatt ut, sant?
De skal bli hos deg. Ingen lar deg være alene.
Om det…
Om det kommer til det, så heter kona mi Carrie.
- Jeg vet det. - Og…
Si…
Bare…
Bare si hva du vil.
Gud har velsignet deg.
Bare se mot fremtiden.
Bare gå videre.
- Jeg er så lei for det. - Jeg vet det.
Anna. Kan du hjelpe meg?
Jeg må opp til sjuende.
Opp til LifeCare? Er det pasienter der?
Noen få, ja. Vi gjør det vi kan for å gjøre dem komfortable. Ja.
Ok, alle sammen. Alle sammen?
Hør etter, alle sammen.
Vi får alle disse pasientene ut herfra. Hver eneste en.
Vi er sykepleiere.
Og vi skal få det gjort. Hjelp meg.
Ok. Rodney. Er du klar?
- Ja. - Vi får deg ut.
Ok. Vi får Rodney ut herfra, forstår dere?
Tøm etasjen! Kom igjen!
Jeg må tilbake.
- Kom igjen! - Jeg kan ikke… Jeg må.
Jeg må tilbake.
- Tilbake… - Diane.
Jeg må opp igjen. Jeg må se til en pasient.
- Vi holder oversikt. - Nei, jeg jobber på LifeCare.
- Du kan sende en e-post til ledelsen vår. - Hvorfor deres?
- Vi er et annet sykehus. - Vi evakuerer. Du må dra. Nå.
Kom igjen, alle sammen!
Ikke ta det med. Kom igjen.
Gå!
Diane.
Tøm etasjen!
Vi må gå.
- Pass opp. - Nesten fremme.
Ok. Ok.
Forsiktig. Greit.
Fint. Der. Sånn, ja. Går det bra?
Har du bremsen?
Få brettet på plass.
Forsiktig.
- Fint. -Én, to, tre.
- Pass opp. - Pass beinet hans.
- Greit. Er dere klare? - Ja.
Én, to, tre.
Ok.
Bra, Rodney. Vi kjører deg opp til taket, ok?
Susan, har du ham?
Jeg har ham.
Fint. Få ham opp til taket.
Er dere klare?
Én, to, tre.
- Rolig, forsiktig. - Forsiktig.
Rolig, nå.
- Ta det rolig. Dette klarer vi. - Ok, pass hjørnet.
Forsiktig. Vi har enda en trapp her.
Ok.
Kom igjen.
Vi klarer dette. Kom igjen!
Kom igjen.
Fint, har du den? Har du siden din?
- Vi gir på. - Jeg har den.
Rolig.
Ok. Ett trinn til.
Dytt. Dette går bra.
Pass hjørnet.
Kom igjen.
- Vent. - Kom igjen, dere.
Bra.
Greit.
Ok.
Da drar vi. De som er igjen, må klare seg selv.
Tekst: Ekaterina Pliassova