Става все по-тежко за блокираните хора. - Три дни след урагана
как Ню Орлийнс стигна дотук?
Хората грабят каквото е останало.
По улиците избухват бунтове.
Безизходицата е пълна. - Не знам какво ще правя.
Последиците са трагични. - Цари хаос, а няма достатъчно полицаи...
Държавата не ни изпрати нищо.
Полицаите се хранят с това, което не е опоскано.
Твърдят, че ни хранят, но лъжат.
Дали се чувствам безсилен? Да, като всички.
Помощ! Помощ!
Разбирам, че искат бързо разрешение.
Не можем да гледаме безучастно това фиаско.
Какво прави държавата?
Съгражданите ти имат нужда от теб, Нейгън!
Ще се запомни като фрапантен пример
за провала на държавата и местните власти да се погрижат за най-бедните...
Чак днес държавата разбра за хората в конгресния център.
С бебе сме, а нямаме храна за него, нито вода.
Къде е правителството?
Кой ръководи нещата?
Вие.
ВЪТРЕШНА СИГУРНОСТ
Да поговорим за четвъртия ден в "Мемориъл".
На четвъртия ден водата беше заляла рампата пред спешното отделение.
Цялата сграда беше без ток. Изгубихме апаратурата,
която е животоподдържаща.
Пациентите умираха,
а ние по никакъв начин не можехме да им помогнем.
В кой момент изпаднахте в паника?
Нямаше паника.
Не ви ли беше страх?
След скъсването на дигите мина цял един ден,
преди някой в градската и щатската управа да бие тревога.
Били сме заобиколени от вода, а никой не ни каза.
Трябвало е да сме уплашени и да хукнем да спасяваме хората, но не.
Не бяхме в паника, защото не знаехме колко е сериозно.
В болницата са открити 45 трупа.
Има ли убити сред тях?
Оглавявали сте етичната комисия.
Наясно сте дали животът на някои от тези хора е бил отнет.
Етиката е...
Всичко, което мога да ви кажа, е, че...
с общи усилия се опитвахме
да облекчим страданията, които пациентите понасяха.
А през тези последни дни в "Мемориъл"...
имаше само страдание.
Нагазете във водата.
Нагазете във водата, чеда.
Нагазете във водата.
Нагазете във водата, чеда.
Нагазете във водата.
Бог ще я накара да бушува.
Човек отиде при реката.
Човек отиде при реката, Боже.
Човек отиде при реката,
отиде милост да измоли.
Нагазете във водата.
Нагазете във водата, чеда.
ПО КНИГАТА НА ШЕРИ ФИНК
Нагазете във водата.
Бог ще я накара да бушува.
Бог ще накара водата да бушува.
ЧЕТВЪРТИ ДЕН
Ричард, какво става?
Нищо. Хеликоптерите ни подминават.
Обади ми се веднага, ако има развитие.
Добре.
Откъде ги взе? - Пусни!
Вземам ги. - Кой разреши?
Отговори ми!
Трябват ми. - Кого попита?
Не е нужно да питам.
Трябват ми за пациентите.
Какво става? - Той краде вода.
Не крада... - А какво е това?
Водата не е лично твоя.
Към това отделение ли си?
Не. - Тогава се махай.
Върви!
Елате.
Да съберем бутилките.
Добре. - Раздай по една на пациент.
Един идва насам. Тук са, бързо!
Сюзан! Дойде хеликоптер. Пращайте пациенти.
Благодаря ти, Боже!
Започваме с критичните.
Карън, там ли си? - Сюзан?
Дойде хеликоптер. Пращай пациентите веднага.
Разбрано, карам ги.
Хайде, хора, сваляме ги.
Към хеликоптерната площадка, побързайте.
Карън! Асансьорите не работят.
Мамка му.
Дай фенер.
Всички, които са в състояние, да дойдат тук.
Съберете се.
Гледайте.
Хващате чаршафа от двете страни. Държите го опънат.
Не мърдайте, докато не ви кажа.
Ще пренесем пациентите до площадката по този начин. Ясно ли е?
Внимателно. Гледайте къде стъпвате. Леко.
Тук е още по-горещо. - Внимателно.
Вдигнете малко. - Бавно.
Пазете гърба.
Сега завиваме.
Кажете кога да поспрем.
Внимателно, пак завиваме. - Бавно.
Показателите му са стабилни.
Чакайте! Насам.
Първо критичните.
Площадката е далече.
Прекосяваш целия етаж, минаваш зад паркинга
и после по рампата. - Колко време отнема?
Към 40 минути. - Четирийсет?
За всеки пациент, в тази жега? - Асансьорите не работят.
Няма друг начин. Това е. - Добре...
Докарайте я тук.
Лори, сваляйте останалите. - Добре.
Да тръгваме, хайде.
Да вървим.
Хайде. - Бутайте.
БРЕГОВА ОХРАНА
Какво стана?
Не е контактна. Отказва да пие вода.
Топлинен удар е. - Боли я.
Има ли какво да й дадем? - Няма време.
Няма време? - Да.
Ще извеждаме пациенти. - Боли я!
Охлаждай я с влажна кърпа. - Ще я оставиш да страда?
Ана.
Кен, искам нещо за остро неразположение.
Неразположение? - Болка.
Имаме морфин.
Пет милиграма.
Трябва да напишеш рецепта.
Шегуваш ли се?
Длъжни сме да водим архив. Дори при тези обстоятелства
трябва да спазваме някакви правила.
Побързай.
Побързай, моля те!
Ана. - Няма да я оставя да страда.
Сега ще й е по-леко, докато я изведем оттук.
Ана.
Някои от колегите отиват в колите си,
пускат климатика, слушат музика.
Хорас, добре съм. Нищо ми няма.
Измисли как да се ускори извеждането.
По всякакъв начин. - Добре.
Какво е това? - Списъкът с пациентите на "Лайфкеър".
Благодаря. - Тукашните плюс тези, които прехвърлихме,
са общо 53, двама починаха.
Сюзан, извинявай. - Има още седем...
Прощавай. - Трябва да прекратим вливанията.
Рискът от излив е прекалено голям...
Ако обичате!
Списъкът.
При Сандра е.
А тя какво ще... Ако обичате!
Какво ще го правите? - Ами...
Правим всичко възможно.
Ще ти кажем какво сме установили. - Какво има за установяване?
Имаме 54... 53-ма пациенти за евакуиране.
Очаквахме камиони от Гвардията, които така и не дойдоха.
Чакахме хеликоптери, които не пристигнаха. Списъкът ви е тук.
Ще вкараме пациентите ви в нашия поток, доколкото е възможно.
А ти се върни при болните ви.
Говори с отговорниците на екипите.
Трябва да пестим храната и водата.
Минимални дажби.
Здравите пациенти...
Трябва ни помощ!
Не, моля те. Помогнете ни!
Трябва ни помощ. Дръж се.
Помагайте.
Елате насам. Тук сме, хайде.
Благодаря.
Още малко. - Дръж се, мамо.
Хората виждат хеликоптерите горе
и се надяват на помощ.
Болницата е като фар в буря.
И идват при нас.
Колко са? - Засега десетина.
Не можем да приемаме повече. - Болница сме.
Евакуираме се. Не можем да се погрижим дори за тези.
Как да поемаме други?
Как да удържаме идващите? На полицията ли да се обадим?
Дори да можеше, на полицията явно не й пука за нас.
Какво да правим тогава?
Да стреляме по хората ли? За това ли става дума?
Става дума да правим каквото е нужно.
Залата, дом за 20 000 изтощени от бурята хора, е насред вода.
Вътре тоалетните и климатиците са извън строя.
Помолих президента да ни отпусне нужните ресурси още днес.
Майкъл.
Твърдят ми, че Бреговата охрана няма да евакуира пациентите от "Лайфкеър".
Какво? - Пациентите не били в някакъв списък.
Изпратиха ни имената, 53-ма души са.
Не са в списъка, изпратен от "Тенет" на Бреговата охрана.
Можем да им кажем...
Майкъл. - Това са 53-ма души.
Знам само, че хеликоптерите са за пациентите на "Мемориъл".
Какво ти казаха?
Били говорили с Бреговата охрана и не могат да вземат наши пациенти.
"Десет палета вода, преносими кислородни бутилки, апарати..."
Сюзан. Какво си казала на хората ми?
Това, което беше сведено до знанието ми.
Зарязвате пациентите ни?
Корпорацията е осигурила транспорт за нашите...
Хеликоптерите са на Бреговата охрана.
Тя не е собственост на корпорацията.
Дадох ви списък с имена.
Защо няма да ги евакуират...
Щях да ти отговоря, ако можех. Но не мога.
Вие извеждате хората си...
и ни оставяте да умрем?
"65 дози инсулин, 50 пакетчета глюкоза."
Намаляват противовъзпалителните, антибиотиците и лекарствата против гадене.
Просто го застреляха.
Крадял е, така ли? - Вземаше памперси.
А ченгетата го гръмнаха.
В гръб и го зарязаха там.
Ние се давим, а те стрелят по нас?
Направо сме...
Сякаш вече не сме хора.
Трябва ни помощ.
Трябва ни помощ, а те ни убиват.
Убиват ни като псета.
Такива сме за тях. Не сме човешки същества.
Просто псета.
Псета сме и ни избиват.
Съжалявам, не мога да кача повече.
Това е, край. Не мога да взема повече хора.
Ще умрат, ако не ги вземете.
Натоварването е на предела!
Достигнат е!
Двеста души трябва да бъдат извозени.
Стига спори! Те си познават машините.
Само ги бавиш. Какви са тези хора?
Придружители на пациенти. - Защо още са тук?
Опасно е, трябва да освободиш... - Аз командвам.
Нима? Била съм във ВВС, капитан.
Обучена съм. А ти?
Какво да направя? - Свали тези долу и приготви пациентите.
Добре. Който не е нужен като придружител,
ако не е наложително,
трябва да напусне площадката.
Отворът не е голям, към метър на метър,
но свързва сградата с паркинга.
И ще можем да промушим пациентите? - Би трябвало.
Ако успеем, ще ускорим превозването им до площадката с 15-20 минути.
Покажи го на Карън. - Добре.
Не можем да ви помогнем! Това е частна собственост.
Само да мина.
Вървете другаде!
Какво правиш?
Помогнете ни! - Назад!
Поне на децата? Вземете децата, моля ви. - С деца е!
Братле, казвам ти, не се приближавай!
Моля ви! - Ще стреляме ли?
Братле... - Помогнете.
Чарлс, вразуми се. Стига! - Ще стреляме ли?
Не се приближавайте! - Моля ви!
Назад!
Няма да ни помогнат. Хайде, да се махаме.
Чакай.
Чарлс, чакай! Какво щеше да направиш?
По децата ли щеше да стреляш? Какво вършеше?
Каквото ми наредиха.
ДО КАЛВЪН: КАК Е НАВЪН?
БЕЗУМНО. ДОБРЕ ЛИ СИ? И АЗ НЕ ЗНАМ.
Какво става?
Къде отиват всички?
По дяволите.
Наблюдавате на живо "Еър Форс 1"
с президента Буш на борда, докато самолетът, така да се каже,
"облита" Ню Орлийнс.
Президентът Буш пътува от Тексас за Вашингтон,
но все още не е потвърдено дали ще посети засегнатите райони,
докато текат спасителните операции.
Дори няма да кацне?
Нищо ли няма да направи?
Леко.
Добре.
Готово. Да тръгваме.
Приближи се.
Остана един.
Г-н Скот, аз съм Сюзан Мълдерик. Как сте?
Умирам от жега.
Опитваме се да направим нещо, доколкото е възможно.
Карън ви е казала, че евакуираме всички от болницата.
Да, госпожо.
Ще ви изведем при първа възможност.
Ако усетите някакъв дискомфорт, веднага кажете. Разбрахте ли?
Ще чакам тук, със сигурност.
Добре.
Дали ще може да мине през отвора?
Не знам. Съмнявам се.
Но не бива да бавим извозването.
Има още един пациент със свръхтегло в "Лайфкеър".
Вероятно е към 140 кг.
Ще трябва да ги оставим за най-накрая.
Но ще изведем и тях, нали? Сюзан?
Дори за себе си не знам.
Свързахте се с Винс. С Ана не можем да вдигнем.
Оставете съобщение.
Винс, не знам дали получаваш тези съобщения,
но искам да знаеш, че съм добре.
Още няма ток.
Не получаваме никаква помощ.
Пълен хаос е. В цялата болница.
Както и в града и щата.
И умират хора.
Един пациент почина пред очите ми.
Той страдаше, а ние не можехме да му помогнем.
Винс, батерията ми почти свършва, ще изключа телефона.
Ще ми оставиш ли съобщение, когато чуеш това?
Обичам те.
Право напред.
СЛУЖБА "БОЛНИЧНА АДМИНИСТРАЦИЯ"
Сюзан.
Говори с този човек.
Майк Боулс от щатска служба "Болнична администрация".
Ще ви измъкнем оттук.
Броят на пациентите намаля от 187 на около 130.
Общо в "Мемориъл" има 460 служители
и 447 близки на пациенти и приютени хора.
Също така 53-ма души персонал и още толкова пациенти в "Лайфкеър".
Не са наши пациенти.
Просто казвам, че принципно не са от нашите.
Храната ни свършва, а до утре няма да имаме и вода за пиене.
При този темп няма как да успеете да изведете всички.
Трябва да се преориентирате.
По какъв начин?
Сега приоритетът ви е върху най-болните. - Най-нуждаещи са.
Преместването им отнема най-много време.
Тези, които са в състояние да излязат, трябва да са първи.
Имате ли пациентски гривни?
Би трябвало.
Стандартни са - зелени, жълти, червени и черни.
Нека лекарите ги раздадат.
За пациентите, които могат да излязат на собствен ход - зелени.
Жълти, ако имат нужда от помощ.
На напълно зависимите - червени гривни.
А черните?
Те са за неспасяемите.
Относно другата болница, "Лайфкеър".
Ако ще се евакуирате заедно, е нужда единна процедура.
Черни гривни и за техните неспасяеми пациенти.
Обмисляхме тези с отказ от реанимация да са в последната група.
Щом сте го решили, сложете им черни гривни.
Значи така ще определяме кой ще живее и кой ще умре?
С цветни гривни?
Ако се опитвате да изведете всички, ще умрат хора, за които има спасение.
От коя служба казахте, че сте? - "Болнична администрация".
Кой е наредил това да е процедурата, която да следваме?
Един говори едно, друг - друго,
Гвардията - трето, а не знаем кой ръководи всичко.
Да ви кажа ли? Никой.
Затова трябва да решите как да си помогнете сами.
Ще докараме лодки при първа възможност.
Вероятно чак сутринта.
Пригответе всички, които са подвижни.
Мамка му! Боже.
Какво стана? Добре ли си?
Не виждах накъде вървя. Щях да падна долу.
Добре ли си? - Да.
Добре че нищо ти няма.
Хората са изтощени.
Стават невнимателни.
Трябва да си починат.
Мисля, че трябва да прекратим евакуацията до сутринта.
Искаш да спрем?
Какво ще ни донесе нощта?
Измъкване от болницата, надявам се.
Не чакаме други камиони.
Онзи от "Болнична администрация" каза, че лодки може да има чак сутринта.
Човек щеше да падне от площадката, докато чака неидващи хеликоптери.
Накрая някой ще загине.
Вече умират пациенти.
Като юркаме изтощения персонал цяла нощ, помагаме ли им, или напротив?
Става дума за няколко часа. Само докато съмне.
Работихте дълго и положихте огромни усилия.
Но не можем да продължаваме така.
Прекалено е опасно да караме пациенти до площадката в пълен мрак.
Затова прекратяваме евакуацията за през нощта.
Не, стига.
Кажете на хората си да си починат...
Бреговата охрана не лети ли нощем?
Да, лети, но е прекалено опасно за нас.
Правят се грешки и стават злополуки.
Затова трябва да спрем. - Тук ще си умрем.
Щом съмне ще продължим. - Имам семейство.
Никой няма да излезе жив.
Обещаха да пратят лодки утре. - От три дни съм тук.
Така че, когато се съмне, ще продължим с евакуацията.
Карсън, успокой се.
Починете си и... - Всички ще се измъкнем оттук. Ела.
Ще се съберем отново призори.
Сега си починете.
Мамо.
Майче.
Сутринта ще дойдат лодки.
И ще те кача на една от тях.
Тръгваме ли си? - Теб ще кача на лодката.
Не искам. Не!
Не тръгвам без теб. - Няма какво да говорим.
Никакви спорове! Ще се качиш на лодката.
Тръгваш.
Лодките идват! Слизайте долу веднага!
Лодките идват!
Слизайте долу веднага!
Всички долу! Ставайте! Всички да слязат долу!
Бързо, ставайте! Лодките идват!
Слизайте долу! Само с по една чанта! Никакви животни! Слизайте веднага!
С една чанта и без животни!
Тръгваме.
Какво ще правим с Ролфи? - Една чанта.
Нищо друго.
Трябва да тръгваме.
По една чанта, без животни!
Ставайте!
Предполагам. Но не знам.
Пълен погром е... - Хорас.
Хорас, какво става?
Не знам.
Къде са лодките? - Не знам.
Госпожо, влезте вътре.
Госпожо!
Ана, какво става?
Няма лодки.
Нали казаха... - Но няма.
Чуйте ме всички.
Тихо.
Няма лодки. - Какво?
Няма никакви лодки.
Ама как така? Хайде стига...
Щяхме да го зарежем.
Юинг, всичките ти неща ли са тук?
Какво? - Вещите ти. Тук ли са?
Мини?
Мисля, че да.
Изчезнали са неща на хора от персонала. Някой ги е взел.
Кога е станало?
Докато бяхме долу и чакахме лодките, които не дойдоха.
Боже. Истински ли са?
Колекционерски са. Не исках да ги оставя вкъщи.
Работят. Това е важното.
Нужни ли са ни? Имаме охрана.
Явно не си върши работата. Това са нашите пациенти и близки.
Трябва да ги защитим.
Горещо е. Винаги е горещо тук.
Представа си нямаш колко.
Храната и водата са на привършване. И няма медикаменти.
Пациентите стенат и плачат.
Непрестанният звук на страданието.
И тоалетните не работят.
Навсякъде е като отходен канал. Смърди на фекалии.
Хората се давят от вонята. И умират.
Вече започват да умират.
Няма да издържим още дълго.
Трябва ни помощ. Марк, майка ти има нужда от помощ.
Трябва да ни помогнете.
Направете нещо. Моля ви, направете нещо.
Чухте ли я? Нуждаят се от помощ.
Болница "Мемориъл" се нуждае от помощ, и то веднага.
Чувате ли ме?
На този етап "Мемориъл" не е приоритет
за спасителните операции. - Не я ли чухте? Умират хора!
Болница "Мемориъл" е от второстепенно значение.
Около мен е пълно с хора.
Бездействаме, а не ни позволявате да помогнем.
Направете нещо!
Освободете линията веднага.
Нищо ли няма да направите? Дори няма да се опитате?
Марк!
Марк.
Да се опитаме да стигнем пеш.
Водата е дълбока и твърде замърсена.
Ще доближим колкото можем...
До болницата ли искате да стигнете? Ние ще ви откараме.
Как? - Имаме лодки.
Дойдохме да помагаме, а стоим със скръстени ръце.
Ако отплаваме, ще намерите ли болницата?
Знам точно къде е. В нея съм роден. - Щом съмне, тръгваме.
Може още сега, Марк ще се ориентира.
Не. Снайперисти стрелят по всичко, което мърда.
Искаме да помогнем, но не ни се мре.
Определено. - Ще тръгнем, щом съмне. Става ли?
Добре.
Ето. Спокойно, ще ти донеса.
Връщам се след минута.
Дай да видя. - Боже, той гори.
Всички са така. - Сигурно е 40 градуса тук.
Свърза ли се с мъжа ти?
Как са близките ти?
Добре са. Дъщеря ми искаше приключение, така че...
Трябва да си починеш.
Ти също.
Ана, имаш нужда от почивка.
Погледни.
Как е възможно...
Такива неща се случват в страните от Третия свят, не тук.
Как допуснаха да стане това?
Станало ли е нещо? - Май е сериозно.
Какво става? Какви ги вършат?
Моята грижа са пациентите.
Идват цели семейства, хората търсят помощ тук,
а те само ги отблъскват.
И знаеш защо.
Страх ги е. Въоръжени са и се боят от нас.
Не е заради нас.
Слушаш ли новините?
Стрелят по нас, Карън. И то в гръб.
Хората тук умират, а ти искаш да дойдат още?
Ако ти пукаше за нас, не би допуснал никого.
Нито един.
Ще трябва да чакам.
Не мога.
Това ще те разхлади.
...прекъсвания на тока за седмици наред
в районите, ударени от бурята...
Много райони все още са под вода. Пораженията са големи.
...военно положение. - ...поражения.
Покривното покритие на стадиона е отнесено.
Буквално прилича на наводнен Бейрут. На това го оприличавам.
НЕ Е ХУБАВО ТОВА, КОЕТО СТАВА ТУК. ЛОШИ ХОРА.
ЗЛИ СИЛИ ПРЕВЗЕХА ГРАДА.
Превод на субтитрите Боряна Богданова