Poročamo o vse slabših pogojih
-za ujete v mestu. -Kako je tri dni po Katrini
New Orleans prišel tako daleč?
Prihaja do plenjenj.
Na poplavljenih ulicah so izbruhnili izgredi.
-Trudijo se živeti naprej. - Ne vem, kaj bom.
-…pretresljivi. -…kaotični,
da ima neworleanška policija premalo…
Vlada nam ni ničesar poslala.
Policisti jedo, kar najdejo v izropanih trgovinah.
Pravijo, da nam pošiljajo hrano. Lažejo.
Sem nejevoljen? Seveda. Vsi smo.
Pomagajte! Pomagajte!
Seveda vsi želijo, da bi se stvari že premaknile.
Ne moremo stati križem rok, medtem ko so se neprimerno lotili zadeve.
Ne vem, kaj je država delala.
Ray Nagin, ti si kriv. Tvoji meščani te potrebujejo.
To se bo zapisalo kot najbolj očiten primer,
kako so zvezna, državna in lokalna vlada na cedilu pustile najbolj revne
in pomoči potrebne žrtve.
Vlada je šele danes izvedela za ljudi v kongresnem centru.
Imamo dojenčka, pa nimamo ne mleka ne vode.
Kje je FEMA? Kje je vlada?
- Kdo je glavni? - Vi.
MINISTRSTVO ZA DOMOVINSKO VARNOST
Pogovorimo se o četrtem dnevu.
BOLNIŠNICA MEMORIAL
Četrtega dne je voda segala do vrha klančine pri urgenci.
Zgradba je ostala brez elektrike. Aparati niso delali.
Nismo mogli pomagati pacientom.
Začeli so umirati,
mi pa jim nismo mogli pomagati.
Kdaj so ljudje začeli paničariti?
Nismo paničarili.
Vas ni bilo strah?
Po odpovedi nasipov je minil en cel dan,
preden so na državni ravni razglasili nujno stanje.
Obkrožala nas je voda, a nam nihče ni povedal.
Moralo bi nas biti strah.
Morali bi bezljati, da bi rešili paciente. Vendar nismo.
Nismo vedeli dovolj, da bi paničarili.
V bolnišnici so našli 45 trupel.
Je bil kateri od pacientov umorjen?
Bili ste vodja bolnišničnega etičnega odbora.
- Vi boste najbolje vedeli… -Če sprašujete…
…ali je bil kdo od njih namerno umorjen.
Etika je lahko…
Lahko vam povem…
Lahko vam povem le,
da smo se skupaj trudili
zmanjšati trpljenje, ki so ga pacienti prestajali.
Tisti zadnji dnevi v bolnišnici
so bili eno samo trpljenje.
Brodite po vodi.
Brodite po vodi, otroci.
Brodite po vodi.
Brodite po vodi, otroci.
Brodite po vodi.
Bog bo razburkal te vode.
Moški je šel dol do reke.
Moški je šel dol do reke, Gospod.
Moški je šel dol do reke.
Tja je šel molit.
Brodite po vodi.
Brodite po vodi, otroci.
PO KNJIGI SHERI FINK
Brodite po vodi.
Bog bo razburkal te vode.
ČETRTI DAN
Richard? Je kaj?
Ne. Helikopterji ne pristajajo tu.
V redu. Sporoči mi takoj, ko bo kaj.
Bom.
- Od kod ti? - Roke stran.
- Vzel jo bom. - Zakaj?
Odgovori.
- Rabim jo. - Kdo ti je dovolil?
Ne rabim tvojega dovoljenja.
- Pacientom jo bom dal. Rabim jo. - Nismo…
- Kaj se dogaja? - Vodo krade.
- Ne kradem. - Kaj je vse to, pizda?
Od bolnišnice je, ni vaše.
Si s tega oddelka?
- Ne. - Potem pa pojdi.
Pojdi!
Dajmo.
Poberimo plastenke.
- Prav. - Vsakemu pacientu dajte eno.
Helikopter. Pristaja! Gremo!
Susan, helikopter pristaja. Začni pošiljati paciente.
Kristus. Hvala ti, Bog. Najprej bomo poslali kritične.
-Karen, me slišiš? - Susan?
Helikopter pristaja. Pripravi paciente.
Razumem. Pripeljala jih bom.
Tako, odpeljali bomo paciente.
Paciente peljemo na helidrom. Gremo, gremo.
Karen. Dvigala ne delajo.
Pizda. V redu.
Prinesi svetilko.
Vsi telesno sposobni pridite sem, prosim.
V redu. Ti pridi sem. Dobro.
- Dobro glejte. - Ja.
Primete za rob rjuhe. Glejte, da bo napeta.
Ne sme biti ohlapna. Ne premikajte se, dokler ne rečem.
Paciente bomo tako nesli do helidroma. Ste razumeli?
Dobro. Previdno. Pazite, kje stopate. Pazite.
- Tu je še bolj vroče. - Pazite, kako stopate.
- Dvignimo jo. - Ja. Počasi.
Pazite na hrbet. V redu.
Zavijte.
Povejte, ko boste utrujeni.
- Previdno stopajte. Zavijte. - Počasi.
Dobro.
Dobro mu gre. Pripravljen je.
Hej! Čakajte! Semkaj, semkaj.
Kritični pacienti so prvi.
- Treba jih je nesti na helidrom. - OK.
Pojdite tu čez do drugega hodnika, čez garažo,
- nato po klančini do helidroma. - Kako dolgo to traja?
- Približno 40 minut. -Štirideset minut?
- Za vsakega pacienta? V tej vročini? - Dvigala v garaži ne delajo.
Ni druge poti. Prav?
- Prav. - Dobro.
Pridite, prinesite jo.
- Lori, pošiljaj paciente. - Velja.
Pridite. Gremo. Gremo.
- Gremo. - Gremo.
OBALNA STRAŽA
- Kaj se je zgodilo? - Postala je nekomunikativna. Noče piti.
- Vročinska kap. - Boli jo.
- Ji lahko kaj damo? - Ni dovolj časa.
- Ni dovolj časa? - Ne.
- Paciente moram pripraviti. - Boli jo.
- Prinesite ji vlažno krpo. - Pustil boš, da trpi?
Anna.
Ken. Rabim nekaj proti neugodju za pacientko.
- Neugodju? - Bolečini. Bolečini!
Morfij imamo.
- Daj mi pet miligramov. - Recept moraš napisati.
Ti to resno?
Beležiti moramo. Kljub vsemu se moramo držati pravil.
Lahko pohitiš?
Prosim, pohiti.
- Anna. - Ne bom pustila, da trpi.
Za zdaj ji je udobno. Dokler je ne bomo spravili ven.
Anna.
Nekateri zaposleni gredo v svoje avte.
Prižgejo klimo, poslušajo glasbo.
V redu sem, Horace. Dobro sem.
Moramo ugotoviti, kako paciente hitreje spraviti na helidrom.
- Način ni važen. - Ja, prav.
- Kaj je to? - Seznam LifeCarovih pacientov.
- Saj res. Hvala. - Skupaj z našimi pacienti
in tistimi, ki so jih prestavili sem,
- jih je 53. Dva smo izgubili. - V redu.
- Susan. Se opravičujem. -Še sedem…
- Oprosti. - Prekiniti moramo intravenozno nego.
- Tveganje za ekstravazacijo je preveliko. - Oprostita.
- Seznam. - Sandra ga ima.
Kaj bo… Oprosti.
- Kaj boš z njim? - No…
Trudimo se po najboljših močeh. Sporočili ti bomo, kaj izvemo.
Kaj morate izvedeti?
Imamo 54… 53 pacientov, ki jih je treba evakuirati.
Čakali smo tovornjake nacionalne garde, ki niso prišli.
Čakali smo helikopterje, ki niso prišli. Imamo vaš seznam.
Potrudili se bomo vključiti vaše paciente.
Pojdi nazaj in bodi z njimi.
Vodjam enot povej, da moramo začeti varčevati s hrano in vodo.
Na minimum moramo iti.
Zdravi pacienti…
OBALNA STRAŽA
Na pomoč! Pomagajte!
Ne, prosim. Pomagajte nam, prosim!
Pomoč potrebujemo. Dajte no.
Pomagajte. Pomoč potrebujemo.
Pridite. Pomagal vam bom. Pridite.
Hvala.
- Pridite. Še. - Pridi, mama.
Ljudje vidijo helikopterje na helidromu.
Mislijo, da jim lahko pomagamo.
Bolnišnica je kot svetilnik v nevihti.
K nam prihajajo.
- Koliko? - Zaenkrat kakih deset.
- Ne moremo sprejeti več ljudi. - Bolnišnica smo.
Evakuacija poteka. Niti za svoje ljudi ne moremo poskrbeti.
Kako naj poskrbimo za druge?
Kako jim bomo preprečili prihod? Bomo poklicali policijo?
Tudi če bi lahko, policiji očitno dol visi za nas.
Kaj pa naj?
Naj bi streljali nanje? To hočeš reči?
Naredili bomo, kar je nujno.
Superdome, kamor se je zateklo 20 000 ljudi, obkroža voda.
WC-ji so zamašeni, klima ne dela.
Predsednika sem prosila, naj še danes pošlje pomoč.
Michael.
Povedali so mi, da helikopterji obalne straže
- ne bodo evakuirali pacientov iz LifeCara. - Kaj?
LifeCarovi pacienti niso na nekem seznamu.
Poslali so nam imena. Triinpetdeset jih je.
Niso na seznamu, ki jih je Tenet poslal obalni straži.
Lahko jim povemo…
- Michael. - Za 53 ljudi gre.
Vem le, da so helikopterji obalne straže za paciente iz Memoriala.
Kaj so ti povedali?
Nekaj… Poklicali so obalno stražo.
Ne morejo odpeljati naših pacientov.
Deset palet vode, prenosne jeklenke z O2, aparati za merjenje krvnega tlaka, EKG.
Susan. Kaj si rekla mojim ljudem?
Tisto, kar so povedali meni.
Da ne boste pomagali našim pacientom?
Lastnik je zagotovil prevoz za naše paciente.
Helikopterji so od obalne straže. Vaš lastnik nima v lasti obalne straže.
Dala sem vam seznam imen. Zakaj jih ne evakuirajo…
Če bi dobila odgovor, bi ga dala. A ga ne morem.
Svoje ljudi boste rešili…
naše…
pa boste pustili umreti?
Petinšestdeset enot inzulina, štirinajst vrečk glukoze.
Primanjkuje protivnetnih zdravil, antibiotikov, zdravil proti napadom.
Ustrelili so ga. Kar…
-Je ta črnec plenil? -Plenice je vzel.
Policisti so ga ustrelili.
Ustrelili so ga v hrbet in kar pustili tam.
Mi trpimo, pa streljajo na nas? Veste? Kot da…
Kot da nismo ljudje.
Pomoč potrebujemo.
Rabimo pomoč, oni pa nas ubijajo.
Ubijajo nas kot pse.
Zanje smo samo to. Nismo ljudje.
Za pse nas imajo.
Psi smo, oni pa nas ubijajo.
Žal mi je, polni smo.
Dovolj je. Ne morem vzeti več ljudi.
Umrli bodo, če jih ne rešite.
Teža! Omejeni smo!
Polni smo!
- Dvesto ljudi moramo evakuirati. - Hej! Hej!
Ne pregovarjaj se. Poznajo svoje helikopterje.
Samo upočasnjuješ jih. Kdo so vsi ti ljudje?
- Paciente so pripeljali. - Zakaj so še vedno tu?
- Nevarno je. Stran morajo. - Hej! Jaz sem glavni.
Aja? Bila sem stotnica v ameriškem letalstvu.
Izurjena sem za to. Ti?
- Kaj naj naredim? - Ljudi spravi dol
in pripravi paciente.
V redu. Komu ni treba spremljati pacienta?
Komu ni treba biti tu? Tisti naj gre s helidroma.
Odprtina je velika 90 x 100 centimetrov.
Vodi iz zgradbe naravnost do garaže.
- Lahko spravimo paciente vanjo? - Menda.
Na ta način bi pot do helidroma skrajšali za 15, 20 minut.
- Poišči Karen in ji pokaži pot. - Velja.
Ne moremo vam pomagati! To je zasebna posest.
Spustite me mimo.
To je zasebna posest! Pojdite drugam!
Kaj delaš? Zakaj ne pomagaš?
- Morate nam pomagati! - Stran!
Kaj pa otroka? Vsaj njiju vzemite.
- Prosim. - Otroka ima.
Pravim ti, da se ne približuj!
- Daj no. Prosim! - Streljava?
- Stari. - Pomagaj.
Pomisli, Charles. Daj no.
- Bova streljala? - Pomagaj.
- Ne približujte se! - Prosim!
Stran!
Nočejo nas. Gremo naprej.
Počakaj.
Charles. Počakaj. Hej! Kaj si nameraval narediti?
Bi ustrelil njega in otroka? Kaj si delal, pizda?
Tisto, kar so mi naročili.
CALVUNOV MOBILNIK KAKO JE TAM?
SI V REDU? NISEM PREPRIČAN.
Kaj je zdaj to?
Kam vsi gredo, madona?
Drek.
V živo spremljamo predsedniško letalo
s predsednikom Bushem, ki leti tik nad New Orleansom.
Predsednik Bush potuje iz Teksasa v Washington.
Bela hiša še ni potrdila, ali bo predsednik obiskal prizadeta območja,
medtem ko se mesto trudi rešiti ljudi.
Niti pristal ne bo?
Ničesar ne bo naredil?
Tako. Počasi.
Takole.
V redu je. Gremo.
Pridi.
Še enega imam.
G. Scott, sem Susan Mulderick. Kako ste?
Vroče mi je.
Trudimo se izkoristiti, kar imamo.
Vam je Karen povedala, da skušamo spraviti vse iz bolnišnice?
Ja, gospa.
Na vrsti boste takoj, ko bo šlo.
-Če vas kaj boli, povejte. Prav? - Tu bom. To je enkrat ena.
Prav.
Je luknja v garaži dovolj velika zanj?
Ne vem. Mislim, da ne.
Ne moremo upočasniti evakuacije.
V LifeCaru je še en zajeten pacient.
Kakih 140 kg ima.
Zadnja bosta.
Ampak ju bomo spravili ven, kajne? Susan?
Še zase ne vem.
Hej, Vince tu. Z Anno sva nedosegljiva.
Pustite sporočilo.
Vince, ne vem, ali si dobil moja sporočila.
Jaz sem v redu.
Še vedno… Še vedno ni elektrike.
Nobene pomoči nismo deležni.
Nihče ni odgovoren. Ne v bolnišnici ne v mestu ali državi.
Ljudje umirajo.
Maloprej sem gledala pacienta umreti.
Tako zelo je trpel, mi pa mu nismo mogli pomagati.
Baterija se mi bo kmalu izpraznila. Ugasnila bom telefon.
Pusti mi sporočilo, ko slišiš tega.
Ljubim te.
Ja.
Dobro, kar naravnost.
MINISTRSTVO ZA ZDRAVJE IN BOLNIŠNICE
Susan. S tem moškim moraš govoriti.
Sem Mike Bowles z Ministrstva za zdravje in bolnišnice.
Vse vas bomo spravili ven.
Število pacientov se je zmanjšalo s 187 na 130.
V bolnišnici je 460 zaposlenih,
447 družinskih članov in ljudje, ki so se zatekli sem.
V zgradbi je še 53 LifeCarovih zaposlenih in toliko pacientov.
To niso naši pacienti.
Samo povem, da uradno niso naši pacienti.
Čisto malo hrane imamo. Jutri nam bo zmanjkalo vode.
Realistično gledano na tak način ne boste rešili vseh.
Spremenite evakuacijo.
Kako?
Trenutno evakuirate najbolj bolne paciente.
Največ pomoči rabijo.
Nepokretni so. Njihova evakuacija predolgo traja.
Najprej bi morali evakuirati paciente, ki lahko sami hodijo.
Imate triažne trakove?
Ja, nekje.
To je standardna oprema. Rumeni, zeleni, rdeči in črni.
Zdravniki naj jih razdelijo.
Pacienti, ki lahko sami hodijo, dobijo zelen trak.
Pacienti, ki rabijo pomoč, dobijo rumenega.
Rdečega dobijo tisti, ki so nepokretni.
Kaj pa črni trakovi?
Te dobijo tisti, ki jim ni pomoči.
Glede druge bolnišnice, LifeCara.
Če sodelujete pri evakuaciji, morate imeti poenoten postopek.
Pacientom, ki jim ni pomoči, naj dajo črne trakove.
Razmišljali smo, da bi pacienti, ki nočejo oživljanja, šli zadnji.
Če ste se tako odločili, jim dajte črne trakove.
Z barvnimi trakovi bomo določili, kdo bo živel in kdo umrl?
Če boste skušali rešiti vse paciente, bodo nekateri, ki bi se lahko rešili, umrli.
- Kdo vas je poslal? - Ministrstvo za zdravje in bolnišnice.
Kdo vam pravi, da moramo upoštevati te smernice?
Ljudje pravijo stvari, on pravi stvari,
nacionalna garda tudi, mi pa ne vemo, kdo je glavni.
Vas zanima, kdo je glavni? Nihče.
Ugotoviti morate, kako si boste pomagali.
Takoj ko bomo lahko, bomo poslali čolne.
Pred jutrom težko verjetno.
Pokretni pacienti naj bodo pripravljeni.
Pizda. Jezus marija.
Kaj pa je? Si v redu?
Nisem videl, kje hodim. Skoraj bi padel s ploščadi.
Si v redu?
Ja.
Dobro. V redu si.
Ljudje so izčrpani.
Nepazljivi postajajo.
Spočiti se morajo.
Predlagam, da ponoči prekinemo evakuacijo.
Nehal bi?
Kaj se bo še zgodilo nocoj?
Upam, da bomo prišli iz bolnišnice.
Tovornjakov ne bo.
Tip z ministrstva bo zjutraj poslal čolne.
Človek je skoraj padel s helidroma, ko je čakal helikopterje, ki jih ni.
Če bomo nadaljevali, se bo kdo ponesrečil.
Pacienti že zdaj umirajo.
Če bomo delali vso noč z izčrpanim osebjem…
Jim to pomaga ali škodi?
Samo nekaj ur. Samo do zore.
Že dolgo delate. Garate.
Toda tako ne bo šlo naprej.
V temi je prenevarno voditi paciente na helidrom.
- Zato bomo prekinili evakuacijo do jutra. - Ne.
Povejte svojim… naj se čim bolj spočijejo.
Obalna straža ne leti ponoči?
Leti, toda za nas je prenevarno.
Ljudje delajo napake. Dogajajo se nesreče.
Ne moremo nadaljevati.
- Vsi… - Nihče ne gre ven.
- Ko se zdani… - Družino imam.
…bomo nadaljevali.
- Ko se zdani. - Nihče ne bo prišel ven.
Za jutri so nam obljubili čolne.
Tri dni smo tu.
Ko se zdani, bomo nadaljevali. Prav?
Carson. Carson, v redu je.
- Spočijte se. - Vsi se bomo rešili. Pridi.
Se vidimo ob zori.
Spočijte se.
Mami.
Zjutraj bodo poslali čolne.
Nanj te bom spravila.
- Odhajava? - Tebe bom spravila na čoln.
Ne bom šla. Ne!
- Ne grem brez tebe. - Ne bova govorili o tem.
Ne bova se prepirali. Na čoln greš.
Šla boš.
Čolni so tu! Vsi takoj dol!
Čolni so tu!
Vsi takoj dol!
Vsi dol! Zbudite se. Vsi dol!
Vstanite. Gremo! Čolni so tu!
Vsi takoj dol! Vzemite eno torbo! Brez živali. Takoj dol!
Vzemite eno torbo. Brez živali.
Iti morava.
- Kaj bova z Rolfiejem? - Samo torbo vzemi.
Eno torbo. Samo to.
Iti morava.
Ena torba, brez živali!
Zbudite se!
Pa že. Ne vem.
- Mesto razpada. - Horace.
- Ja. - Kaj se dogaja?
Ne vem.
- Kje so čolni? - Ne vem.
Gospa, vrnite se noter.
Gospa!
- Anna, kaj se dogaja? - Ni čolnov.
- Rekli so, da jih bodo poslali. - Ni čolnov.
Poslušajte.
Tišina.
- Ni čolnov. - Kaj?
Ni čolnov.
Res ne? Saj ni res.
Kar pustila bi ga.
Ewing. So tvoje reči tu?
- Kaj? - Tvoje osebne stvari. So tu?
Minnie?
- Mislim, da. - Ja.
Nekaterim članom osebja so izginile. Nekdo jih je vzel.
Kdaj?
Ko smo spodaj čakali čolne, ki jih ni bilo.
Križana gora. So prave?
Zbirateljske so. Ne bi jih pustil doma.
Delajo. To je glavno.
Jih potrebujemo? Imamo varnostnike.
Očitno ne opravljajo svojega dela. To so naši pacienti in družine.
Moramo jih zaščititi.
Vroče je. Tu notri je vedno vroče.
Ne moreš si predstavljati, kako zelo.
Zmanjkuje nam hrane in vode. Ni več zdravil.
Pacienti stokajo in jočejo.
Povsod je slišati bedo.
Pa še WC-ji so nehali delati.
Kanalizacija je povsod. Vohaš odpadke in izločke.
Ljudje se dušijo zaradi smradu. Ljudje umirajo.
Že so začeli umirati.
Ne bomo več dolgo zdržali.
Pomoč potrebujemo. Mark, tvoja mama potrebuje pomoč.
Moraš nama pomagati.
Stori kaj. Prosim, stori kaj.
Ste jo slišali? Pomoč potrebujejo.
Bolnišnica Memorial takoj potrebuje pomoč.
Me slišite?
Bolnišnica Memorial ni prioritetna,
- kar zadeva reševanje. - Je niste slišali?
Ljudje umirajo.
Bolnišnica Memorial nima prioritetnega položaja.
Ljudje samo postopajo.
Nihče nič ne dela, vi pa nam ne dovolite, da bi pomagali!
Ukrenite kaj! Ukrenite kaj!
Odstranite se s tega kanala. Takoj.
Ne boste ukrepali? Niti poskusili ne boste?
Mark. Mark!
Mark.
- Lahko poskusiva priti peš. - Voda je previsoka in preveč strupena.
Skušajva se čim bolj približati.
Hej, hej. Do bolnišnice hočeta? Pomagala vama bova.
- Kako? -Čolna imava.
Prišla sva pomagat, a samo stojiva križem rok.
Če pridemo do vode, boš našel bolnišnico?
Točno vem, kje je.
- Tam sem se rodil. - Krenemo ob svitu.
Takoj pojdimo. Mark jo lahko najde.
Ne. Ostrostrelci streljajo vse, kar se premika.
Hočeva pomagati, ne bova pa umrla pri tem.
- Ne. - Krenemo ob zori. Prav?
Prav.
Izvolite. V redu je. Še vam prinesem.
Takoj se vrnem. Prav?
- Hej. - Hej.
- Poglejva. - Ljubi bog. Kar gori.
- Vso gorijo. - Notri je gotovo kakih 40 stopinj.
Si doklicala moža?
Kako so tvoji?
V redu. Hči si je zaželela pustolovščine.
Spočiti bi se morala.
Ti tudi.
Anna, spočiti se moraš.
Glej to.
Kako…
To se dogaja v državah v razvoju, ne tu.
Kako so dovolili, da se je to zgodilo?
- Se je kaj zgodilo? - Ja. Zdi se resno.
Vidiš, kaj se dogaja? Veš, kaj delajo?
Za paciente skrbim.
Čakaj, Karen. Družine, ljudje nas prosijo za pomoč,
oni pa jih naganjajo stran.
In veš, zakaj.
Bojijo se. Imajo pištole in bojijo se nas.
Ne gre za nas.
Si sploh poslušala poročila?
Na nas streljajo. V hrbet nas streljajo.
Ljudje v bolnišnici umirajo, ti pa bi jih pripeljal še več?
Če bi ti bilo res mar za nas, ne bi nikogar spustil noter.
Niti ene osebe.
Počakal bom.
Ne morem.
To vas bo ohladilo.
…pomanjkanja, ki bi lahko trajala tedne
na prizadetih območjih…
…predeli mesta so še vedno poplavljeni.
Škoda je ogromna.
…vlada vojno stanje.
Olupilo je celotno streho Superdoma.
Dobesedno je kot v Bejrutu pod vodo.
Trenutno je tako.
TO, KAR SE DOGAJA, NI PRAV. SLABI LJUDJE.
ZLA BITJA SO PREVZELA.
Prevedla Nena Lubej Artnak