Vi snakker om de forverrede omstendighetene…
Tre dager etter Katrina. Hvordan ble det sånn i New Orleans?
Plyndrere herjer.
Flom, opptøyer og plyndring.
Stopp!
Jeg vet ikke hva jeg gjør.
-…ødeleggende. -…så kaotisk
at politiet ikke har nok folk…
Staten har ikke sendt oss noe.
Vi spiser det plyndrerne ikke har tatt.
De sa at det kom mat. Det er løgn.
Er jeg frustrert? Ja. Alle er frustrert.
Hjelp! Hjelp!
Folk vil jo ha hjelp helst i går.
Vi kan ikke bare la denne kritiske operasjonen ikke bli håndtert riktig.
Staten gjorde ingenting.
Jeg klandrer deg, Ray Nagin, for dine folk trenger deg.
Dette kan være det mest slående eksemplet
på hvordan myndighetene på alle plan har sviktet de fattigste
og de mest trengende…
Myndighetene visste ikke om konferansesenteret før i dag.
Vi har en baby, og ikke morsmelkerstatning eller vann.
Hvor er FEMA? Hvor er staten?
- Hvem har ansvar her? - Dere.
La oss ta den fjerde dagen.
MEMORIAL LEGESENTER
Da den fjerde dagen kom,
hadde vannet steget opp til nødrampen på sykehuset.
Vi hadde mistet strøm i hele bygget. Alt utstyret vårt.
Alt vi trengte for å hjelpe folk.
Pasientene begynte å dø, og vi kunne ikke hjelpe dem.
- Når fikk folk panikk? - Vi fikk ikke panikk.
Var dere ikke redd?
Etter at demningene bristet, gikk det en hel dag
før noen som helst fra staten kom med en krisevarsling.
Vi var omringet av vann, og ingen sa noe.
Ja, vi burde vært redd.
Vi burde prøvd å redde pasienter. Men vi gjorde ikke det.
Ikke fordi vi fikk panikk, men fordi vi ikke visste nok til å få panikk.
Det ble funnet 45 lik på sykehuset.
Ble noen av pasientene drept?
Du var sykehusets etikkomiteleder.
- Det er du… - Om du spør meg…
…som kan finne ut om noen ble drept der.
Etikk kan være…
Det jeg kan si…
Jeg kan bare si at
det var en organisert innsats
for å redusere lidelsene som pasientene måtte tåle.
Og de siste dagene på Memorial…
…så var det bare lidelse.
BASERT PÅ BOKEN AV SHERI FINK
Richard? Ser du noe?
Nei. Helikoptrene lander ikke her.
Si ifra så fort det skjer noe.
Greit.
Hvor fant du dem?
Jeg tar dem.
Svar, da.
- Hvem ga deg lov? - Jeg trenger ikke å få lov.
De skal til pasientene. Jeg trenger dem.
- Hva skjer? - Han stjeler vann.
- Jeg stjeler ikke… - Hva faen er alt det?
Det er sykehusets vann.
Er dette din enhet?
- Nei. - Så gå din vei.
Gå!
Ok, kom igjen…
Plukk opp flaskene.
- Ok. - Og gi en til hver pasient.
Vi har et. De er her! Kom igjen!
Susan! Vi har et helikopter. Begynn å sende opp pasienter.
Herregud. Takk gud.
Vi begynner med de mest kritiske.
- Karen, er du der? - Susan?
Vi har et helikopter. Begynn å forberede pasientene nå.
Det er mottatt.
Kom igjen. Alle sammen, vi henter ut pasienter.
Vi tar pasientene til dekket. Kom igjen.
Karen. Heisen virker ikke.
Å faen… ok.
Ok, finn en lommelykt.
Alle som kan bruke kroppen, vær så snill, kom hit.
Ok. Du, kom her. Ok.
- Se nå. - Jepp.
Ta tak i sidene på lakenet. Hold det stramt.
Helt stramt. Ikke rør dere før jeg sier ifra.
Vi skal bære pasientene
helt ned til dekket, akkurat sånn. Forstår dere?
Ok. Alle sammen, forsiktig. Pass føttene. Forsiktig.
- Enda varmere her. - Pass opp.
- Løft litt høyere. - Jepp. Rolig.
Pass på. Ok.
Gå rundt hjørnet. Si ifra når dere trenger hvile.
- Pass føttene. Enda et hjørne. - Rolig.
Ok.
Sterke livstegn. Han kan flyttes.
Hei, hei! Vent! Denne veien.
Vi tar akuttpasienter først, og så går vi opp til dekket.
Dere må gå til en annen korridor, rundt parkeringsgarasjen,
- og så ned rampen. - Hvor lang tid tar det?
- Rundt 40 minutter. - Førti minutter?
- I denne varmen? - Ja.
Heisen virker ikke. Det er ingen annen vei opp dit.
- Greit. - Ok.
Ok. Hei, kom igjen! Kom med henne.
- Lori, før pasientene ned. - Greit.
Ok, kom igjen. La oss gjøre det.
Kom igjen.
- Kom igjen. - Gå.
Hva skjedde?
Hun sluttet å respondere. Hun tar ikke vann.
- Det er heteslag. - Hun har det vondt.
- Kan vi gi henne noe? - Vi har ikke tid.
- Ikke tid? - Ja.
- Jeg må flytte pasienter. - Hun lider.
- Hent et vått håndkle. - Skal du bare la henne lide?
Anna.
Ken… jeg trenger noe mot akutt ubehag til en pasient.
- Ubehag? - Smerte. Smerte!
- Vi har morfin. - Jeg trenger fem milligram.
Du må fylle ut en resept.
Tuller du?
Vi må holde oversikt. Selv med alt dette, så må vi føre en slags protokoll.
Fort deg.
Fort deg, vær så snill.
- Anna. - Jeg lar henne ikke lide.
Hun har det komfortabelt, frem til vi får henne ut herfra.
Anna.
Noen av de ansatte har gått til bilen sin.
De har satt på luftanlegget og hørt på musikk.
Horace. Det går bra med meg.
Vi må finne en måte å komme til dekket raskere på.
- På hvilken som helst måte. - Ja, ok.
- Hva er dette? - Listen over LifeCare-pasienter.
- Takk. - Med pasientene som var her
og de som ble overført hit, så er det 53 til sammen. Vi mistet to.
- Susan. - Vi har sju til…
- Unnskyld meg. - All intravenøs pleie må opphøre.
Det er for risikabelt for blodutredelse…
Unnskyld meg.
Listen.
Sandra har den.
Hva er det hun… Unnskyld meg.
- Hva skal du med den? - Jeg skal…
Vi gjør vårt beste, og så gir vi beskjed om hva vi finner ut.
Hva er det å finne ut?
Vi har 54… 53 pasienter som må evakueres.
Vi ventet på lastebiler fra Nasjonalgarden som aldri kom.
Vi ventet på helikoptre som aldri kom. Vi har listen deres.
Vi tar med pasientene deres så godt vi kan.
Du burde gå tilbake og være med pasientene dine.
Du må prate med enhetslederne.
Vi må begynne å spare på mat og vann.
Vi må bruke minst mulig. Friske pasienter…
KYSTVAKTEN
Hjelp! Vi trenger hjelp!
Nei, vær så snill. Hjelp oss!
Vi trenger hjelp. Ok? Kom igjen.
Hjelp. Vi trenger hjelp.
Kom her. Jeg har deg. Kom her.
Takk.
- Bare kom. - Kom igjen, mamma.
Folk ser helikoptrene som tar av dekket.
De tror vi kan redde dem.
Vi er som et fyrhus i en storm.
Og de kommer til oss.
- Hvor mange? - Rundt ti så langt.
- Vi kan ikke ta inn flere. - Vi er et sykehus.
Vi er i evakueringsmodus. Vi kan ikke ta oss av de vi har.
Hvordan skal vi ta oss av andre?
Hvordan skal vi holde folk unna? Skal vi ringe politiet?
Selv om vi kunne det, så driter politiet i oss.
Så hva skal vi gjøre da?
Skal vi skyte folk? Er det det vi snakker om her?
Vi snakker om å gjøre det nødvendige.
Superdome, som huser 20 000 stormofre, er omringet av vann.
Toalettene og luftanlegget i bygget er ødelagte.
Jeg har bedt presidenten om alle tilgjengelige ressurser i dag.
Michael.
Jeg hører at Kystvaktens helikoptre
ikke skal evakuere pasientene fra LifeCare-sykehuset.
Hva?
Jeg hører at LifeCare-pasientene ikke er på en liste.
De sendte oss navn. Det er 53 pasienter.
De er ikke på listen som Tenet sendte til Kystvakten.
Jeg snakker med Kystvakten.
- Michael. - Det er 53 folk.
Kystvaktens helikoptre er for Memorials pasienter.
Hva sa de til deg?
Noe om… De kontaktet Kystvakten.
De kan ikke ta våre pasienter.
"Ti paller med vann. Bærbare oksygentanker. 20Ds. 12Es. Seksti…"
Susan. Hva sier du til mine folk?
- Jeg sa det som ble sagt til meg. - At dere ikke hjelper våre pasienter?
Selskapet vårt har sikret transport for våre…
Det er Kystvaktens helikoptre. Selskapet deres eier ikke Kystvakten.
Jeg ga deg en liste med navn. Hvorfor blir ikke vi evakuert…
Om jeg hadde et svar, hadde jeg gitt deg et.
Du får dine folk ut…
Og…
…du lar våre være igjen for å dø?
"Sekstifem doser med insulin. Fjorten poser med D50."
Vi har lite betennelsesdempende, antibiotika, kvalmeregulerende…
De skjøt ham.
-Plyndret han? -Han tok bleier.
Purken kom og skjøt ham. De skjøt ham i ryggen og gikk fra ham.
Det er vi som drukner, og så skyter de oss?
Du vet, vi er…
Det er som om vi ikke er mennesker.
Vi trenger hjelp.
Vi trenger hjelp, og de dreper oss.
De dreper oss som hunder.
Det er alt vi er for dem. Vi er ikke mennesker.
Vi er bare kjøtere for dem.
Vi er kjøtere, og de dreper oss.
Jeg kan ikke ta imot flere.
Jeg kan ikke ta imot flere mennesker.
Folk vil dø om dere ikke tar dem.
Vektgrensa er nådd!
Grensa er nådd!
- Vi må evakuere 200 personer. - Hei. Hei!
Slutt. De kjenner helikoptrene sine.
Du sinker dem. Hvem er disse menneskene?
- De tok med pasienter. - Hva gjør de her?
- Det er farlig. Dere må… - Hei! Jeg bestemmer.
Å ja? Jeg var i luftforsvaret. Kaptein.
Jeg kan styre fly. Kan du?
- Hva vil du jeg skal gjøre? - Få dem ned og gjør klar pasientene.
Hvem er det som ikke må være med en pasient?
Hvem må ikke være her?
Om du ikke må være her, så kom deg av dekket.
Åpningen er bare 90 ganger 90 cm, men den går direkte til garasjen.
- Kan vi få pasienter gjennom? - Burde det.
I så fall blir turen opp til dekket kanskje 20 minutter kortere.
- Vis det til Karen. - Ja, greit.
Vi kan ikke hjelpe dere! Dette er privat eiendom.
Unnskyld meg.
Dette er privat! Gå et annet sted!
Hvorfor hjelper du ikke?
- Hjelp oss! - Unna!
Hva med barna? Ta barna.
Han har barn!
Jeg mener det, hold deg unna.
- Vær så snill! - Skyter vi?
- Bror. - Hjelp.
Charles, tenk over det.
- Skyter vi? - Hjelp.
- Bli der du er! - Vær så snill!
Tilbake!
De hjelper ikke oss. Kom igjen.
Vent.
Charles. Vent. Hva skulle du gjøre?
Skulle du skyte ham? Barna hans?
Hva faen gjorde du?
Det jeg fikk beskjed om.
HVORDAN ER DET DER UTE?
- SYKT. ALT BRA? - USIKKER
Hva faen?
Hvor er det de skal?
Å faen.
Dere ser nå Air Force One,
med president Bush om bord, der de tar noe som kan beskrives som
en forbiflyvning av New Orleans.
Bush flyr fra Texas til Washington D.C.,
men det er ikke bekreftet om han skal besøke katastrofeområdene,
selv når byen ikke får reddet folk.
Skal han ikke lande?
Skal han ikke gjøre noe?
Rolig.
Sånn, ja.
PASIENTEIENDELER
Det er bra. Fint, kom igjen.
Kjør inn.
Jeg har en igjen.
Mr. Scott, jeg er Susan Mulderick. Hvordan har du det?
Varm som pokker.
Ja, vi prøver å gjøre det vi kan med det vi har.
Karen sa at vi skal få alle ut av sykehuset, sant?
Ja, ma'am.
Så fort vi kan, skal vi flytte deg.
Om du føler deg dårlig, så bare si ifra, ok?
Jeg er her. Det er sikkert.
Ok.
Kommer han gjennom den åpningen?
Jeg vet ikke. Jeg tror ikke det.
Men vi kan ikke forsinke alt heller.
Det er enda en pasient på LifeCare. Samme sak. Overvektig.
Kanskje rundt 150 kilo.
De må være sist. Begge to.
Men vi får dem ut, sant? Susan?
Jeg vet ikke om jeg kommer ut.
Hei, det er Vince. Anna og jeg kan ikke ta telefonen.
Legg igjen en beskjed.
Vince, jeg vet ikke om du får disse meldingene,
men jeg vil du skal vite at det går bra med meg.
Det er fortsatt ikke strøm.
Og vi får ikke hjelp. Det er ingen…
Ingen har kontroll. Ikke på sykehuset.
Ingen i byen eller i delstaten.
Og… folk dør.
Jeg så en pasient dø.
Han led så mye, og vi kunne ikke hjelpe ham.
Vince, batteriet mitt dør. Jeg skal slå av telefonen.
Kan du legge igjen en beskjed når du hører denne?
Ok, jeg elsker deg.
Jepp. Ok… Rett frem.
HELSE- OG SYKEHUSETATEN
Susan.
Du må prate med ham.
Hei, Mike Bowles, fra helse- og sykehusetaten.
Vi skal få dere ut herfra.
Antallet pasienter har gått ned fra 187 til 130.
Vi har 460 ansatte,
447 familiemedlemmer og folk som vi huser.
Det er også 53 LifeCare-ansatte og like mange LifeCare-pasienter.
Det er ikke våre.
- De er teknisk sett ikke våre pasienter. - Vi slipper opp for mat.
Og vi vil slippe opp for ferskt vann i morgen.
Realistisk sett vil dere ikke få alle ut.
Dere må omorientere evakueringen.
Hvordan da?
- Akkurat nå prioriterer dere de sykeste. - De trenger mest hjelp.
De er minst bevegelige. Det tar for lang tid.
Pasienter som kan komme ut er de som burde komme ut først.
Har dere sykehusarmbånd?
Et sted, ja.
Det er standard. Grønt, gult, rødt, sort.
Få legene til å levere ut båndene.
Pasienter som er friske nok til å gå selv kan få grønne bånd.
Pasienter som trenger hjelp, gule bånd. De som trenger full pleie, røde bånd.
Og de sorte?
De som ikke kan reddes.
Det andre sykehuset, LifeCare.
Om dere samarbeider i evakueringen, så må dere ha en standardprosedyre.
Pasienter som de ikke tror at de kan redde får sorte bånd.
Vi tenkte at pasienter som ikke vil gjenopplives
burde være i den siste gruppen.
Om dere bestemmer det, så får de sorte bånd.
Er det sånn vi avgjør hvem som får leve og hvem som må dø?
Fargearmbånd?
Å prøve å redde alle betyr at noen av de som kunne kommet ut kanskje vil dø.
Hvem er du med igjen?
- Hvem… - Helse- og sykehusetaten.
Nei, hvem har bestemt at dette er protokollen vi følger nå?
Folk sier ting, han sier ting,
Nasjonalgarden sier ting, men ingen bestemmer.
Vet du hvem som bestemmer? Ingen.
Dere må finne ut hvordan dere skal hjelpe dere selv.
Vi får inn båter her så raskt vi kan.
Sikkert ikke før i morgen.
Gjør klar alle som kan røre på seg.
Herregud.
Hva skjedde?
Jeg så ikke hvor jeg gikk. Jeg holdt på å falle fra kanten.
- Går det bra? - Ja.
Ok. Det går fint med deg.
Folk er utmattede. De begynner å bli uforsiktige.
De må hvile.
Jeg tror vi må sette evakueringene på pause for natten.
- Vil du stoppe? - Hva mer vil skje i kveld?
Jeg håper da inderlig at vi kommer ut.
Det kommer ikke flere lastebiler. Han fra helseetaten
kommer ikke med flere båter før i morgen tidlig.
Noen falt nesten av dekket
mens de ventet på helikoptre som ikke kom.
Fortsetter vi sånn, kan noen dø.
Pasienter dør allerede.
Å prøve å holde det gående med utmattet personale…
Hjelper det dem?
Jeg snakker bare om noen timer. Frem til soloppgang.
Dere har jobbet lenge, og dere har jobbet hardt.
Men vi kan ikke fortsette sånn.
Det er for farlig å prøve å få pasienter opp til dekket i mørket.
Vi lar det være for natten.
Nei.
Si til deres folk at de burde få så mye hvile…
Susan, flyr ikke Kystvakten om natten?
Jo, men det er for farlig for oss.
Feil blir gjort og uhell skjer.
- Vi kan ikke fortsette. Dere må… - Ingen kommer ut.
- Når det gryer… - Jeg har familie.
…så får vi ting i gang.
- Når det blir lyst… - Ingen kommer ut herfra.
-…så kommer det båter. - Vært her i tre dager.
Når det blir lyst, skal vi fortsette. Ok?
Carson, det går bra.
- Få dere hvile og… - Vi skal komme oss ut herfra.
Vi ses her igjen ved soloppgang.
Gå og få dere litt hvile.
Mamma.
Det kommer båter på morgenen. Jeg får deg om bord i en av dem.
- Drar vi? - Jeg får fraktet deg ut med båt.
Nei. Nei!
- Jeg drar ikke uten deg. - Vi diskuterer ikke det.
Vi skal ikke krangle. Du skal på en båt. Du skal dra.
Båtene er her. Alle sammen, ned, nå!
Båtene er her! Alle sammen, ned!
Gå ned, alle sammen! Ned, alle sammen!
Kom igjen. Opp, folkens. Båtene er her.
Gå ned nå! Ta én veske! Ingen dyr! Gå ned nå!
Ta én veske. Ingen dyr!
Vi må dra.
- Hva gjør vi med Rolfie? - Bare én veske.
Én veske. Det er alt.
Vi må dra.
Ta én veske! Ingen dyr!
Alle sammen, opp!
Ja, men jeg vet ikke.
- Byen råtner… - Horace.
- Jepp. - Hva skjer, Horace?
Jeg vet ikke.
- Hvor er båtene? - Jeg vet ikke.
Ma'am, du burde gå inn igjen.
Ma'am!
Hva skjer?
Det er ingen båter.
- De skulle sende… - Ingen båter.
Alle sammen, hør etter.
Stille.
- Ingen båter. - Hva?
Det er ingen båter.
Seriøst? Kom igjen…
Vi skulle bare dra fra ham.
Ewing. Er alle tingene dine her?
- Hva? - Tingene dine. Er de her?
Minnie?
- Jeg tror det. - Ja, ja.
Noen av tingene til personalet er vekk. Noen tok dem.
Når da?
Mens vi var nede og ventet på båtene som ikke kom.
Er disse ekte?
Samlerobjekter. Kunne ikke legge dem igjen hjemme.
De funker. Det er det viktigste.
Trenger vi disse? Vi har vakter.
De gjør ikke jobben sin. Dette er våre pasienter, våre familier.
Vi må beskytte dem.
Det er varmt. Det er alltid varmt her.
Du aner ikke hvor varmt det er.
Vi slipper opp for mat og vann. Og vi har ikke mer medisin.
Pasientene stønner og gråter.
Det er en konstant lyd av lidelse.
Og toalettene har sluttet å virke.
Det er kloakkvann overalt. Man kan lukte avfall og avføring.
Folk kveles av det. Og folk dør.
De har allerede begynt å dø.
Vi holder snart ikke ut mer.
Vi trenger hjelp. Mark, moren din trenger hjelp.
Du må hjelpe oss.
Du må gjøre noe. Vær så snill.
Hørte dere henne? De trenger hjelp.
Memorial sykehus trenger hjelp, og de trenger det nå.
Er du der?
Memorial er nå annenrangs prioritet
- for alle redningsoperasjoner. - Hørte dere henne? Folk dør.
Memorial sykehus er nå annenrangs prioritet.
Folk bare står her.
Ingen gjør noen ting, og dere lar oss ikke hjelpe.
Gjør noe! Gjør noe!
Kom dere av denne linja nå.
Skal dere ikke gjøre noe? Skal dere ikke prøve engang?
Mark. Mark!
Mark.
Vi kan prøve å gå til sykehuset.
Vannet er for høyt. Det er for forurenset til å svømme i.
Vi burde komme oss så nær vi kan.
Hei, hei. Vil dere til sykehuset? Vi kan frakte dere dit.
- Hvordan? - Vi har båter.
Vi kom for å hjelpe. Vi har ingenting å gjøre.
- Klarer du å finne sykehuset om vi drar? - Jeg vet nøyaktig hvor det er.
- Ble født der. - Vi drar når det blir lyst.
Nei, vi kan dra nå. Bruke landemerker.
Nei. Snikskyttere skyter på alt som rører på seg.
Vi vil hjelpe, men vi skal ikke dø for det.
- Nemlig. - Vi drar når det er lyst. Ok?
Greit.
Sånn, ja. Det går bra. Jeg skal finne deg noe.
Jeg kommer tilbake om litt, ok?
- Hei. - Hei.
- Skal vi se. - Gud, han er varm.
- Det er de alle. - Det må være 40 grader her.
Har du fått tak i mannen din?
Familien din, da?
Det går bra med dem. Datteren min ville ha eventyr, så…
Du burde få deg hvile.
Det burde du også.
Anna, du trenger hvile.
Se på dette.
Hvordan…
Det er sånt som skjer i utviklingsland, ikke her.
Hvordan lar folk det skje her?
- Skjedde det noe? - Ja. Det virker alvorlig.
- Ser du hva som skjer her? - Jeg vil bare ta meg av pasienter.
Vi har familier og alle mulige folk som kommer for å få hjelp.
De dytter dem bare unna. Og du vet hvorfor.
De er redde. De har våpen, og de er redde for oss.
- Dette handler ikke om oss. - Hører du på nyhetene, eller?
De skyter oss, Karen. De skyter oss i ryggen.
Folk dør her, og du vil ha flere inn på sykehuset?
Om du brydde deg, hadde du ikke latt noen komme inn hit.
Ikke en sjel.
Nå må jeg vente.
Jeg kan ikke.
Det kjøler ned.
…vidstrakte strømbrudd som kan vare i ukevis
i områder påvirket av stormen…
…mange områder er nå heldekket i vann. Mye skade.
-…unntakstilstand. -…skade.
Hele toppen av Superdomen har blitt skrelt av.
Det ligner Beirut, bare med vann. Det er det det ser ut som…
DET SOM SKJER HER ER IKKE BRA. DÅRLIGE FOLK.
ONDE VESEN HAR TATT OVER
Tekst: Ekaterina Pliassova